text:
# Miguel Alemán, San Juan Evangelista
Miguel Alemán är en ort i Mexiko.   Den ligger i kommunen San Juan Evangelista och delstaten Veracruz, i den sydöstra delen av landet, 500 km öster om huvudstaden Mexico City. Miguel Alemán ligger 47 meter över havet och antalet invånare är 277.
Terrängen runt Miguel Alemán är platt. Runt Miguel Alemán är det ganska tätbefolkat, med 52 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är San Juan Evangelista, 6,5 km norr om Miguel Alemán. Omgivningarna runt Miguel Alemán är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet.

title: Miguel Alemán, San Juan Evangelista

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|Mexiko|datum=2016-11}}
{{för|Miguel Alemán (olika betydelser)}}
{{geobox
| 1                                 = Settlement
<!-- *** Mallhuvud *** -->
| name                              = Miguel Alemán
| native_name                       =
| other_name                        =
| category                          = Ort
| etymology                         =
| official_name                     =
| motto                             =
| nickname                          =
<!-- *** Bild *** -->
| image                             =
| image_caption                     =
<!-- *** Symboler *** -->
| flag                              =
| symbol                            =
| symbol_type                       =
<!-- *** Länder, regioner mm *** -->
| country                           = Mexiko
| country_flag                      = true
| state                             = [[Veracruz (delstat)|Veracruz]]
| state_type                        = Delstat
| region                            = [[San Juan Evangelista (kommun)|San Juan Evangelista]]
| region_type                       = Kommun
| district                          =
| district_type                     =
| municipality                      =
| municipality_type                 =
<!-- *** Delar, objekt inom området *** -->
| part                              =
| landmark                          =
| river                             =
<!-- *** Läge *** -->
| location                          =
| elevation                         = 47
| lat_d                             = 17.82833
| lat_m                             =
| lat_s                             =
| lat_NS                            =
| long_d                            = -95.13361
| long_m                            =
| long_s                            =
| long_EW                           =
| highest                           =
| highest_note                      =
| highest_elevation                 =
| highest_elevation_note            =
| lowest                            =
| lowest_note                       =
| lowest_elevation                  =
| lowest_elevation_note             =
<!-- *** Dimensioner *** -->
| length                            =
| length_orientation                =
| width                             =
| width_orientation                 =
| area                              =
| area_decimals                     =
| area_land                         =
| area_land_decimals                =
| area_water                        =
| area_water_decimals               =
| area_urban                        =
| area_urban_decimals               =
| area_metro                        =
| area_metro_decimals               =
| area_municipal                    =
| area_municipal_decimals           =
<!-- *** Befolkning *** -->
| population                        = 277
| population_date                   = 2014-04-11
| population_note                   = <ref name = "gn8868459"/>
| population_urban                  =
| population_urban_date             =
| population_urban_note             =
| population_metro                  =
| population_metro_date             =
| population_metro_note             =
| population_municipal              =
| population_municipal_date         =
| population_municipal_note         =
| population_density                =
| population_density_note           =
| population_urban_density          =
| population_urban_density_note     =
| population_metro_density          =
| population_metro_density_note     =
| population_municipal_density      =
| population_municipal_density_note =
<!-- *** Invånarnamn *** -->
| population1                       =
| population1_type                  =
| population2                       =
| population2_type                  =
| population3                       =
| population3_type                  =
<!-- *** Historia och administration *** -->
| established                       =
| established_type                  =
| date                              =
| date_type                         =
| government                        =
| government_location               =
| government_region                 =
| government_state                  =
| mayor                             =
| mayor_party                       =
| leader                            =
| leader_type                       =
<!-- *** Koder ***  -->
| timezone                          = [[Central Standard Time|CST]]
| utc_offset                        = -6
| timezone_DST                      = [[Central Daylight Time|CDT]]
| utc_offset_DST                    = -5
| postal_code                       =
| postal_code_type                  =
| area_code                         =
| area_code_type                    =
| code                              =
| code_type                         =
| code1                             =
| code1_type                        =
<!-- *** Fria fält *** -->
| free                              =
| free_type                         =
| free1                             =
| free1_type                        =
<!-- *** Kartor *** -->
| map                               = {{Kartposition Mexiko|reliefkarta_om_den_finns}}
| map_caption                       = Läge i Mexiko
| map_locator                       = Mexiko
| map_locator_x                     =
| map_locator_y                     =
<!-- *** Webbplatser *** -->
| website                           =
<!-- *** Fotnoter *** -->
| footnotes                         =
| timezone_label                    = America/Mexico_City
}}

'''Miguel Alemán''' är <!--P.PPL-->en [[ort]] i [[Mexiko]].<ref name = "gn8868459"/>   Den ligger i kommunen <!--ADM2-->[[San Juan Evangelista (kommun)|San Juan Evangelista]] och delstaten <!--ADM1-->[[Veracruz (delstat)|Veracruz]], i den sydöstra delen av landet, {{formatnum:500}} km öster om huvudstaden [[Mexico City]]. Miguel Alemán ligger {{formatnum:47}} meter över havet<ref name = "gn8868459"/> och antalet invånare är <!--pop-->{{formatnum:277}}.<ref name = "gn8868459"/>

Terrängen runt Miguel Alemán är platt.{{anmärkning|Framräknat ur variansen i alla höjduppgifter (DEM 3") från Viewfinder Panoramas, inom 10 kilometers radie.<ref name = "vp"/> {{Lsjbot-algoritmnot}}}} Runt Miguel Alemán är det ganska tätbefolkat, med {{formatnum:52}} invånare per kvadratkilometer.<ref name = "nasapop"/> Närmaste större samhälle är [[San Juan Evangelista (ort i Mexiko, Veracruz, San Juan Evangelista)|San Juan Evangelista]], {{formatnum:6.5}} km norr om Miguel Alemán. Omgivningarna runt Miguel Alemán är en mosaik av [[jordbruksmark]] och naturlig växtlighet.<ref name = "nasalandcover"/>
== Kommentarer ==

{{anmärkningslista}}

== Referenser ==

<references>
<ref name = "gn8868459">[{{Geonameslänk|gnid=8868459|name=miguel%20aleman}} Miguel Alemán] hos [{{Geonamesabout}} Geonames.org (cc-by)]; post uppdaterad 2014-04-11; databasdump nerladdad 2016-10-22</ref>
<ref name = "vp">{{Webbref |url= {{Viewfinderlänk}}|titel= Viewfinder Panoramas Digital elevation Model|hämtdatum= 2015-06-21|format= |verk= }}</ref>
<ref name = "nasapop">{{webbref|url= http://neo.sci.gsfc.nasa.gov/view.php?datasetId=SEDAC_POP|titel= NASA Earth Observations: Population Density|hämtdatum= 30 januari 2016|efternamn= |förnamn= |datum= |verk= |utgivare= NASA/SEDAC|arkivurl= https://web.archive.org/web/20160209064446/http://neo.sci.gsfc.nasa.gov/view.php?datasetId=SEDAC_POP|arkivdatum= 9 februari 2016}}</ref>
<ref name = "nasalandcover">{{webbref|url= http://neo.sci.gsfc.nasa.gov/view.php?datasetId=MCD12C1_T1|titel= NASA Earth Observations: Land Cover Classification|hämtdatum= 30 januari 2016|efternamn= |förnamn= |datum= |verk= |utgivare= NASA/MODIS|arkivurl= https://web.archive.org/web/20160228161657/http://neo.sci.gsfc.nasa.gov/view.php?datasetId=MCD12C1_T1|arkivdatum= 28 februari 2016}}</ref>

</references>

[[Kategori:Orter i Veracruz]]

Land: Mexiko

Delstat: Veracruz

Kommun: San Juan Evangelista

Tidszon: CST (UTC-6)

- sommartid: CDT (UTC-5)


text:
# Morpholeria iziaslavi
Morpholeria iziaslavi är en tvåvingeart som beskrevs av Gorodkov 1974. Morpholeria iziaslavi ingår i släktet Morpholeria och familjen myllflugor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

wikiname: svwiki

title: Morpholeria iziaslavi

in_language: sv

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|tvåvinge|datum=2013-07}}
{{Taxobox
| name = ''Morpholeria iziaslavi''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Leddjur]]
| phylum = Arthropoda
| classis_sv = [[Egentliga insekter]]
| classis = Insecta
| ordo_sv = [[Tvåvingar]]
| ordo = Diptera
| familia_sv = [[Myllflugor]]
| familia = Heleomyzidae
| genus_sv =
| genus = [[Morpholeria]]
| species_sv =
| species = '''Morpholeria iziaslavi'''
| taxon = Morpholeria iziaslavi
| taxon_authority = Gorodkov, 1974
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| subphylum = Hexapoda
| subphylum_sv = [[Sexfotingar]]
| synonyms =
}}

'''''Morpholeria iziaslavi'''''<ref name = "COL"/> är en [[tvåvingar|tvåvinge]]art som beskrevs av Gorodkov 1974. ''Morpholeria iziaslavi'' ingår i [[släkte]]t ''[[Morpholeria]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[myllflugor]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/morpholeria+iziaslavi/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "source">''Systema Dipterorum''. Pape T. & Thompson F.C. (eds), 2011-01-06</ref>
</references>

{{Robotskapad stub om myllflugor}}

[[Kategori:Myllflugor]]
[[Kategori:Morpholeria|iziaslavi]]

title: Systematik

Domän: Eukaryoter · Eukaryota

Rike: Djur · Animalia

Stam: Leddjur · Arthropoda

Understam: Sexfotingar · Hexapoda

Klass: Egentliga insekter · Insecta

Ordning: Tvåvingar · Diptera

Familj: Myllflugor · Heleomyzidae

Släkte: Morpholeria

Art: Morpholeria iziaslavi

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: Hitta fler artiklar om djur med Djurportalen

Auktor: Gorodkov, 1974


text:
# De himmelska hundra
De himmelska hundra (ukrainska: Небесна сотня, Nebesna sotnja) är en kollektiv benämning till de demonstranterna som avled under Euromajdan.
Enligt FN dödades 108 demonstranter under Euromajdan. Enligt några ukrainska källor var antalet avlidna 107.
Största delen av de döda avled mellan de 18 och 20 februari varav merparten dog 20 februari. Händelserna ledde bland annat till att dåvarande presidenten Viktor Janukovytj flydde landet.
Av de demonstranter som identifierats var den yngste 17 år och den äldste 88 år. Tre av de döda demonstranterna var kvinnor.
År 2014 utnämnde president Petro Porosjenko postumt alla avlidna demonstranter till Ukrainas hjältar. Det finns också en utmärkelse vars namn, Himmelska hundra hjältars orden, syftar på de avlidna demonstranterna. Minnet av de döda firas årligen den 20 februari.

title: De himmelska hundra

wikitext:
[[Fil:The earthly ways of the Heavenly Hundred 20.jpg|miniatyr|Några av de omkomnas ansikten i en utställning på Kievs historiska museum.]]
'''De himmelska hundra''' ({{Lang-uk|Небесна сотня, Nebesna sotnja}}) är en kollektiv benämning till de demonstranterna som avled under [[Euromajdan]].<ref>{{Webbref|titel=Majdan – ett år efter skotten|url=https://www.svt.se/nyheter/utrikes/maidan-ett-ar-efter-att-skotten-foll|verk=SVT Nyheter|datum=2015-02-20|hämtdatum=2025-04-26|språk=sv|författare=}}</ref>

Enligt [[Förenta nationerna|FN]] dödades 108 demonstranter under Euromajdan.<ref name=":0">{{Webbref|url=https://www.ohchr.org/sites/default/files/Documents/Countries/UA/OHCHRThematicReportUkraineJan2014-May2016_EN.pdf|titel=Accountability for killings in Ukraine from January 2014 to May 2016|hämtdatum=2025-04-26|sid=9, 21–25|språk=en|verk=Office of the United Nations High Commissioner for Human Rights|format=PDF}}</ref> Enligt några ukrainska källor var antalet avlidna 107.<ref>{{Webbref|titel=День Героїв Небесної Сотні|url=https://uinp.gov.ua/istorychnyy-kalendar/lyutyy/20/den-geroyiv-nebesnoyi-sotni|verk=УІНП|hämtdatum=2025-04-26|språk=uk|författare=}}</ref><ref>{{Webbref|titel=107 Героїв Небесної Сотні|url=https://nebesnasotnya.com/|verk=Сайт-меморіал пам’яті загиблих Героїв Майдану|hämtdatum=2025-04-26|språk=uk}}</ref>

Största delen av de döda avled mellan de 18 och 20 februari varav merparten dog 20 februari. Händelserna ledde bland annat till att dåvarande presidenten [[Viktor Janukovytj]] flydde landet.<ref name=":0" /><ref>{{Webbref|titel=The fight continues: Remembering the Heavenly Hundred|url=https://www.ukrainianworldcongress.org/the-fight-continues-remembering-the-heavenly-hundred-and-supporting-ukraine/|verk=Ukrainian World Congress|hämtdatum=2025-04-26|språk=en}}</ref><ref name=":1">{{Webbref|url=https://crimea-platform.org/en/news/20-liutoho-den-heroiv-nebesnoi-sotni/|titel=February 20 Is the Day of the Heavenly Hundred Heroes|hämtdatum=2025-04-26|verk=Crimea Platform|språk=en}}</ref>

Av de demonstranter som identifierats var den yngste 17 år och den äldste 88 år.<ref>{{Tidningsref|rubrik=Небесная сотня. Карта расстрелов на Майдане|url=https://www.bbc.com/ukrainian/features-russian-47277722|tidning=BBC News Україна|hämtdatum=2025-04-26|språk=ru}}</ref> Tre av de döda demonstranterna var kvinnor.<ref name=":1" />

År 2014 utnämnde president [[Petro Porosjenko]] postumt alla avlidna demonstranter till [[Ukrainas hjälte|Ukrainas hjältar]].<ref>{{Webbref|titel=УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ № 890/2014|url=http://www.president.gov.ua/documents/18477.html|verk=Офiцiйне представництво Президента України|datum=2014-11-21|hämtdatum=2025-04-26|språk=uk|arkivurl=https://web.archive.org/web/20141121235214/http://www.president.gov.ua/documents/18477.html|arkivdatum=2014-11-21}}</ref> Det finns också en utmärkelse vars namn, [[Himmelska hundra hjältars orden]], syftar på de avlidna demonstranterna.<ref>{{Webbref|titel=Poroshenko asks Rada to introduce Order of Heroes of Heavenly Hundred - Jun. 26, 2014|url=https://archive.kyivpost.com/article/content/ukraine-politics/poroshenko-asks-rada-to-introduce-order-of-heroes-of-heavenly-hundred-353610.html|verk=Kyiv Post|datum=2014-06-26|hämtdatum=2025-04-26}}</ref> Minnet av de döda firas årligen den 20 februari.<ref>{{Webbref|titel=День памяти Героев Небесной Сотни: люди, изменившие ход истории|url=https://visitukraine.today/ru/blog/3386/people-who-changed-the-course-of-history-ukraine-honours-the-memory-of-the-heavenly-hundred|verk=visitukraine.today|hämtdatum=2025-04-26|språk=ru}}</ref>

== Källor ==
<references />

[[Kategori:Ukraina under 2000-talet]]
[[Kategori:Euromajdan]]


text:
# Micronephthys sphaerocirrata
Micronephthys sphaerocirrata är en ringmaskart som först beskrevs av Elise Wesenberg-Lund 1949.  Micronephthys sphaerocirrata ingår i släktet Micronephthys och familjen Nephtyidae. Utöver nominatformen finns också underarten M. s. orientalis.

title: Micronephthys sphaerocirrata

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|ringmask|datum=2013-01}}
{{Taxobox
| name = ''Micronephthys sphaerocirrata''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Ringmaskar]]
| phylum = Annelida
| classis_sv = [[Havsborstmaskar]]
| classis = Polychaeta
| ordo_sv =
| ordo = [[Phyllodocida]]
| familia_sv =
| familia = [[Nephtyidae]]
| genus_sv =
| genus = [[Micronephthys]]
| species_sv =
| species = '''Micronephthys sphaerocirrata'''
| taxon = Micronephthys sphaerocirrata
| taxon_authority = ([[Elise Wesenberg-Lund|Wesenberg-Lund]], 1949)
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| synonyms = ''Micronephtys sphaerocirrata'' ([[Elise Wesenberg-Lund|Wesenberg-Lund]], 1949)<ref name = "col446389"/><ref name = "col450150"/>
''Nephthys sphaerocirrata'' [[Elise Wesenberg-Lund|Wesenberg-Lund]], 1949<ref name = "col446389"/><ref name = "col450150"/><ref name = "col446840"/>
''Micronephthys spaerocirrata'' <ref name = "col446389"/>
}}

'''''Micronephthys sphaerocirrata'''''<ref name = "col446389"/><ref name = "col446407"/><ref name = "col449682"/> är en [[ringmaskar|ringmask]]art som först beskrevs av [[Elise Wesenberg-Lund]] 1949.  ''Micronephthys sphaerocirrata'' ingår i [[släkte]]t ''[[Micronephthys]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[Nephtyidae]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/> Utöver nominatformen finns också underarten ''M. s. orientalis''.<ref name="COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/micronephthys+sphaerocirrata/match/1|titel= Species 2000 & ITIS [[Catalogue of Life]]: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "col446389">Fauchald, Kristian (2007) World Register of Polychaeta,</ref>
<ref name = "col446407">Bellan, G. (2001) Polychaeta, '''''in''''': Costello, M.J. ''et al.'' (Ed.) (2001). ''European register of marine species: a check-list of the marine species in Europe and a bibliography of guides to their identification. Collection Patrimoines Naturels,'' 50:,</ref>
<ref name = "col449682">Vieitez, J.M.; M.A.; Alós, C.; Parapar, J.; Besteiro, C.; Moreira, J.; Nunez, J.; Laborda, J.; and San Martin, G. (2004) Annelida Polychaeta I. Fauna Iberica. Ramos, M.A. et al (Eds.). Museo Nacional de Ciencias Naturales, CSIC, Madrid, Vol. 25:1-530,</ref>
<ref name = "source">''WoRMS Polychaeta: World List of Polychaeta''. Read G. & Fauchald K., 2010-12-10</ref>
<ref name = "col450150">Hartman, O. (1950) Polychaetous annelids. Goniadidae, Glyceridae and Nephtyidae. Allan Hancock Pacific Expeditions, 15(1): 1-181.,</ref>
<ref name = "col446840">Wesenberg-Lund, Elise (1949) Polychaetes of the Iranian Gulf. Danish Scientific Investigations in Iran, 4: 247-400.,</ref>
</references>

[[Kategori:Havsborstmaskar]]
[[Kategori:Micronephthys|sphaerocirrata]]

title: Systematik

Stam: Ringmaskar · Annelida

Klass: Havsborstmaskar · Polychaeta

Ordning: Phyllodocida

Familj: Nephtyidae

Släkte: Micronephthys

Art: Micronephthys sphaerocirrata

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: § Micronephthys sphaerocirrata

Auktor: (Wesenberg-Lund, 1949)

title: Synonymer

Synonymer: Micronephtys sphaerocirrata (Wesenberg-Lund, 1949) · Nephthys sphaerocirrata Wesenberg-Lund, 1949 · Micronephthys spaerocirrata

Synonymer: Hitta fler artiklar om djur med Djurportalen


text:
# Matchbook Romance
Matchbook Romance var ett amerikanskt post-hardcore/indierock band. Bandet bildades 1997 i Poughkeepsie, New York och var aktivt fram till 2007. Under denna tid hann de ge ut två album och en EP på Epitaph Records.

## Medlemmar
- Andrew Jordan - sång, gitarr (2001-2007)
- Ryan Kienle - bas (2001-2007)
- Aaron Stern - trummor (2001-2007)
- Ryan "Judas" DePaolo - gitarr, sång (2001-2006)

## Diskografi
Album
- 2003 – Stories and Alibis
- 2006 – Voices

EP
- 2003 – West for Wishing

title: Matchbook Romance

wikitext:
{{Infobox musiker
|namn                 = Matchbook Romance
|färg                 = grupp_eller_band
|bild                 =
|bildstorlek          =
|bildtext             =
|födelsenamn          =
|smeknamn             =
|pseudonym(er)        =
|tidigare_namn        =
|födelsedatum         =
|födelseplats         =
|dödsdatum            =
|dödsplats            =
|bakgrund             = {{flaggbild|USA}} [[Poughkeepsie]], [[New York (delstat)|New York]], [[USA]]
|känd för             =
|genre                = [[Emo]], [[poppunk]], [[alternativ rock]]
|roll                 =
|instrument           =
|aktiva_år_plural     =
|aktiva_år            = 1997 - 2007
|skivbolag            = [[Epitaph Records]]
|artistsamarbeten     =
|relaterade_artister  = [[Destroy Rebuild Until God Shows]], HILLvalley, DriftDivision
|webbplats            =
|medlemmar            =
|senaste_medlemmar    =
|tidigare_medlemmar   = Andrew Jordan
Ryan DePaolo
Ryan Kienle
Aaron Stern
|logotypbild          =
|logotypbildstorlek   =
|namnteckning         =
|namnteckning_storlek =
|namnteckning alt     =
|grammy               =
|brit                 =
|mtv                  =
|mtv eur              =
|polar                =
|grammis              =
|p3 guld              =
|guldbaggen           =
|kristallen           =
|guldmasken           =
|oscars               =
|emmyawards           =
|tonyawards           =
|goldenglobeawards    =
|baftaawards          =
|misc                 =
}}
'''Matchbook Romance''' var ett amerikanskt [[post-hardcore]]/[[indierock]] band. Bandet bildades [[musikåret 1997|1997]] i [[Poughkeepsie]], [[New York (delstat)|New York]] och var aktivt fram till [[musikåret 2007|2007]]. Under denna tid hann de ge ut två album och en EP på [[Epitaph Records]].

==Medlemmar==
*Andrew Jordan - [[sång]], [[gitarr]] (2001-2007)
*Ryan Kienle - [[elbas|bas]] (2001-2007)
*Aaron Stern - [[trummor]] (2001-2007)
*Ryan "Judas" DePaolo - [[gitarr]], sång (2001-2006)

==Diskografi==
;Album
*{{M|2003|Stories and Alibis}}
*{{M|2006|Voices (Matchbook Romance-album)|Voices}}
;EP
*{{M|2003|West for Wishing}}

==Externa länkar==
*[http://www.allmusic.com/artist/matchbook-romance-mn0000323641 Matchbook Romance på allmusic.com]

{{STANDARDSORTERING:Matchbook Romance}}
[[Kategori:Amerikanska indierockgrupper]]

title: Tidigare medlemmar

Tidigare medlemmar: Andrew Jordan · Ryan DePaolo · Ryan Kienle · Aaron Stern


text:
# Taurotagus similis
Taurotagus similis är en skalbaggsart som beskrevs av Karl Adlbauer 1998. Taurotagus similis ingår i släktet Taurotagus och familjen långhorningar.
Artens utbredningsområde är Kenya. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

title: Taurotagus similis

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|skalbaggs|datum=2013-08}}
{{Taxobox
| name = ''Taurotagus similis''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Leddjur]]
| phylum = Arthropoda
| classis_sv = [[Egentliga insekter]]
| classis = Insecta
| ordo_sv = [[Skalbaggar]]
| ordo = Coleoptera
| familia_sv = [[Långhorningar]]
| familia = Cerambycidae
| genus_sv =
| genus = [[Taurotagus]]
| species_sv =
| species = '''Taurotagus similis'''
| taxon = Taurotagus similis
| taxon_authority = [[Karl Adlbauer|Adlbauer]], 1998
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| subphylum = Hexapoda
| subphylum_sv = [[Sexfotingar]]
| synonyms =
}}

'''''Taurotagus similis'''''<ref name = "COL"/> är en [[skalbaggar|skalbaggs]]art som beskrevs av [[Karl Adlbauer]] 1998. ''Taurotagus similis'' ingår i [[släkte]]t ''[[Taurotagus]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[långhorningar]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/>

Artens utbredningsområde är [[Kenya]].<ref name = "COL"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/taurotagus+similis/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "source">''TITAN: Cerambycidae database''. Tavakilian G., 2009-05-25</ref>
</references>

[[Kategori:Långhorningar]]
[[Kategori:Taurotagus|similis]]

title: Systematik

Ordning: Skalbaggar · Coleoptera

Familj: Långhorningar · Cerambycidae

Släkte: Taurotagus

Art: Taurotagus similis

title: Vetenskapligt namn

Auktor: Adlbauer, 1998


text:
# Tyllingen, Dalarna
Tyllingen är en sjö i Hedemora kommun i Dalarna och ingår i Dalälvens huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,0869 kvadratkilometer och ligger 107,7 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Långshytteån (Glasån).

## Delavrinningsområde
Tyllingen ingår i det delavrinningsområde (670413-151323) som SMHI kallar för Utloppet av Tyllingen. Medelhöjden är 112 meter över havet och ytan är 0,55 kvadratkilometer. Räknas de 33 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 266,73 kvadratkilometer. Långshytteån (Glasån) som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 174 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av jordbruk (11 procent). Bebyggelsen i området täcker en yta av 0,47 kvadratkilometer eller 86 procent av avrinningsområdet.

title: Tyllingen, Dalarna

wikitext:
{{Insjöfakta Sverige

<!-- Namn -->
|svenskt_namn = Tyllingen
|alternativt_namn =

|bild =
|bildtext =
|positionskarta = Dalarna
|positionskarttext =

<!-- Geografisk placering -->
|land =
|län = [[Dalarnas län]]
|kommun =  [[Hedemora kommun]]
|kommun2 =
|kommun3 =
|kommun4 =
|landskap = [[Dalarna]]
|socken= [[Husby socken]]

|nordliggrad =	60.45598
|östliggrad = 16.04426
|SWEREF_99_TM_N = 6702650
|SWEREF_99_TM_E = 557441

<!-- Sjödata -->
|area = 0.0869
|arearef = {{Sveriges sjöar ref|Sjolyftet}}
|maxlängd =
|maxlängdref =
|maxbredd =
|maxbreddref =
|volym =
|volymref =
|höjd = 107.7
|höjdref = {{Sveriges sjöar ref|SVAR_2012_Vattenytor}}
|strandlinje = 2.06
|strandlinjeref = {{Sveriges sjöar ref|SVAR_2012_Vattenytor}}
|medeldjup =
|medeldjupref =
|maxdjup =
|maxdjupref =
|strömning =
|strömningsref =
|sjöid = 670412-151283
|id_vattenförekomst =
|VYID = 670427-151316
|huvudavrinningsområde_id = 53000
|tillflöden =
|tillflödesref =
|länder =
|VDRID = 669948-150880
|utflöde= Långshytteån
|utflöde_lokaltnamn = Glasån

<!-- Delavrinningsområde -->
|AROID = 670413-151323
|delavrinningsområde_namn = Utloppet av Tyllingen
|delavrinningsområde_areal = 0.55
|delavrinningsområde_areal_vattenytor =
|delavrinningsområde_ackumulerad_areal = 266.73
|delavrinningsområde_biflödesordning = 2
|delavrinningsområde_utflöde = Långshytteån
|delavrinningsområde_utflöde_lokaltnamn = Glasån
|delavrinningsområde_VDRID = 669948-150880
|delavrinningsområde_avstånd_hav = 174
|delavrinningsområde_nedströms = 670358-151262
|delavrinningsområde_medelhöjd = 112
|delavrinningsområde_källor = {{Sveriges sjöar ref|SVAR_2010_Ackumulerade_delavrinningsomraden}}{{Sveriges sjöar ref|SVAR_2010_Delavrinningsomraden}}{{Sveriges sjöar ref|SVAR_2012_Delavrinningsomraden}}

<!-- Övrigt -->
|limnisk_ekoregion_id = 3
|vattendistrikt_id =
|natura_2000_id =
|öar =
|städer =

|fotnoter =

<!-- Miljödata från VISS -->

}}

'''Tyllingen''' är en [[sjö]] i [[Hedemora kommun]] i [[Dalarna]] och ingår i {{Stat/Sverige/Sjöar/Huvudavrinningsområden|53000}}. Sjön har en area på {{formatnum:0.0869}} kvadratkilometer och ligger {{formatnum:107.7}} [[meter över havet]]. Sjön avvattnas av vattendraget ''Långshytteån'' (''Glasån'').

== Delavrinningsområde ==
Tyllingen ingår i det [[delavrinningsområde]] (670413-151323) som [[SMHI]] kallar för ''Utloppet av Tyllingen''. Medelhöjden är {{formatnum:112}} meter över havet och ytan är {{formatnum:0.55}} kvadratkilometer. Räknas de 33 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean {{formatnum:266.73}} kvadratkilometer. ''Långshytteån'' (''Glasån'') som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter {{formatnum:174}} kilometer.{{Sveriges sjöar ref|SVAR_2012_Delavrinningsomraden}} Avrinningsområdet består mestadels av [[jordbruk]] (11 procent). [[Bebyggelse]]n i området täcker en yta av {{formatnum:0.47}} kvadratkilometer eller 86 procent av avrinningsområdet.{{Sveriges sjöar ref|SVAR_2010_Delavrinningsomraden}}

== Se även ==
* [[Lista över insjöar i Hedemora kommun]]

== Källor ==
<references/>
* {{Sveriges sjöar ref|Extern_lank_SMHI_Sjoar_vattendrag_avrinningsområden}}

== Externa länkar ==
* {{Sveriges sjöar ref|Extern_lank_SMHI_Vattenwebb}}
* {{Sveriges sjöar ref|Extern_lank_SMHI_SVAR}}
* {{VISS-länk|EUID=NW670422-151314|text=Tyllingen på VISS}}

{{Robotskapad sjöartikel|datum=2013-08}}

[[Kategori:Insjöar i Dalälvens avrinningsområde]]
[[Kategori:Insjöar i Dalarna]]
[[Kategori:Insjöar i Hedemora kommun]]

title: Tyllingen · Insjö

Land: Sverige

Län: Dalarnas län

Kommun: Hedemora kommun

Landskap: Dalarna

Socken: Husby socken

title: Mått

title: Flöden

Huvudavrinningsområde: Dalälvens huvudavrinningsområde (53000)

Utflöde: Långshytteån

Utflöde (lokalt namn): Glasån

title: Övrigt

Limnisk ekoregion: Norrlands kustland, under högsta kustlinjen

title: Delavrinningsområde

Namn: Utloppet av Tyllingen

Utflöde: Långshytteån (Glasån)


text:
# British Museum
British Museum är ett museum i London som har kulturhistoriska samlingar från hela världen. British Museum grundades 1753 ur Sir Hans Sloanes samlingar och öppnades för allmänheten den 15 januari 1759. Det ligger på Great Russell Street och har alltid gratis inträde.
British Museum har cirka sju miljoner objekt som illustrerar och dokumenterar människans kultur från dess begynnelse till nutid på alla bebodda kontinenter. De flesta föremål är magasinerade.
British Museums samlingar baseras på läkaren och vetenskapsmannen Sir Hans Sloanes privata samling, som han testamenterade till staten, och är beläget på samma plats idag som när det öppnade. Museet har växt under de två och ett halvt sekel som det varit öppet och flera avknoppningar har skett. Den första och främsta avknoppningen var flytten av de naturhistoriska delarna av samlingen till Natural History Museum i London, 1887, och som idag är ett av världens största och främsta naturhistoriska museum.
Liksom för andra kulturhistoriska museum kommer flera av föremålen på British Museum från andra kulturer och andra länder gör anspråk på att dessa återförs till sina hemländer som en del av sitt kulturarv. Mest uppmärksammade är Parthenonskulpturerna som köptes av ambassadören Thomas Bruce, 7:e earl av Elgin från det då osmanska Aten och skeppades till London och British Museum 1801–1805. Skulpturerna har sedan krävts tillbaks av Grekland.

## Historia

### Sir Hans Sloane, British Museums grundare
Även om British Museum idag främst är ett museum för kultur- och konstföremål och antikviteter, grundades det som en "universellt museum". Dess grundvalar ligger i viljan hos läkaren och naturforskaren Sir Hans Sloane (1660–1753). Under sin livstid samlade Sloane en beundransvärd samling kuriosa, och som han inte ville se sin samling skingras efter sin död, testamenterade han den till kung Georg II, till nationen, för den furstliga summan av 20 000 pund.
Vid den tiden bestod Sloanes samling av cirka 71 000 föremål av alla slag, däribland ungefär 40 000 tryckta böcker, 7 000 manuskript, omfattande naturalier, däribland 337 volymer av torkade växter, grafik och teckningar – däribland av Albrecht Dürer – och antikviteter från Egypten, Grekland, Rom, den forntida Främre Orienten, Fjärran Östern och Amerika.

### Grundande (1753)
Den 7 juni 1753 gav kung Georg II sitt formella samtycke till den parlamentsakt som upprättade British Museum. Med stiftelseakten lades två andra bibliotek till Sloanes samling. Cottonian Library, samlat av Sir Robert Cotton och som dateras till den elisabetanska eran, och Harleian Library, samlat av på earlarna av Oxford. De fick sällskap år 1757 av Royal Library, samlat av olika brittiska monarker. Tillsammans innehåller dessa fyra "stiftelsesamlingar" många av de mest värdefulla böckerna som nu finns i British Library, däribland Lindisfarneevangelierna och det enda överlevande exemplaret av eposet Beowulf.
British Museum var den första av en ny typ av museer – nationella, tillhörande varken kyrka eller kung, fritt öppna för allmänheten och syftande till att samla allt. Sloanes stora samling kuriosa tenderade att spegla hans vetenskapliga intressen. Tillägget av Cottons och Harleys handskrifter införde ett litterärt och antikvariskt element som innebar att British Museum nu blev både nationalmuseum och -bibliotek.

### Kuriosakabinett (1753–1778)
Museets förvaltningsorgan beslutade om en ombyggd herrgård från 1600-talet, Montagu House, som plats för museet. Herrgården hade köpts från familjen Montagu för 20 000 pund. Förvaltarna valde bort Buckingham House, på den plats som nu upptas av Buckingham Palace, på grund av dyra omkostnader och dess mindre lämpliga läge.
Med förvärvet av Montagu House öppnades de första utställningsgallerierna och läsrum för akademiker den 15 januari 1759. År 1757 gav kung George II det gamla Royal Library rätt till ett exemplar av varje bok som publicerades i landet och säkerställde därmed att museets bibliotek utökades på obestämd tid. Naturhistorians, böckernas och handskrifternas dominans började minska år 1772 när museet fick sina första antikviteter av vikt, nämligen Sir William Hamiltons samling grekiska vaser. Under några år efter grundandet hade British Museum fått ytterligare gåvor, däribland Thomason samling av skrifter från inbördeskriget och David Garrick bibliotek på 1 000 tryckta pjäser.

### Slöhet och energi (1778–1800)
Från 1778 fascinerades besökarna av en utställning av föremål från Söderhavet, hämtade från de resor som kapten James Cook och andra upptäcktsresande företagit. Föremålen gav en glimt av tidigare okända länder. Arvet av en samling böcker, graverade ädelstenar, mynt, tryck och teckningar från Clayton Mordaunt Cracherode år 1800 gjorde mycket för att höja museets rykte, men Montagu House blev alltmer trångt och föråldrat och det var uppenbart att det inte skulle klara av en ytterligare expansion.
Museets första betydande tillskott till sin samling av antikviteter sedan det grundades kom från Sir William Hamilton (1730–1803), brittisk ambassadör i Neapel, som sålde sin samling av grekiska och romerska föremål till museet år 1784 tillsammans med ett antal andra antikviteter och naturhistoriska föremål. En förteckning över donationer till museet, daterad den 31 januari 1784, hänvisar till Hamiltons arv av en "kolossal fot av en Apollon i marmor". Det var en av två antikviteter i Hamiltons samling som tecknats av åt honom av Francesco Progenie, en elev till Pietro Fabris, som också bidragit med ett antal teckningar av Vesuvius, skickade av Hamilton till Royal Society i London.

### Tillväxt och förändring (1800–1825)
I början 1800-talet började grunden till den omfattande samlingen av skulpturer läggas och grekiska, romerska och egyptiska artefakter dominerade antikvitetsutställningarna. Efter de franska truppernas nederlag i slaget vid Nilen 1801 förvärvade British Museum fler egyptiska skulpturer och år 1802 presenterade kung Georg III Rosettastenen – nyckeln till att dechiffrera hieroglyferna. Gåvor och inköp från Henry Salt, brittisk generalkonsul i Egypten, med början med den kolossala bysten av farao Ramses II 1818, lade grunden för insamlingen av egyptiska monumentalskulpturer. Många grekiska skulpturer följde därefter, särskilt det första specialbyggda utställningsrummet, Charles Towneleys samling, mycket av det romerska skulpturer, 1805. År 1806 tog Thomas Bruce, 7:e earl av Elgin, ambassadör i Osmanska riket mellan 1799 och 1803, bort den stora samlingen av marmorskulpturer från Parthenontemplet på Akropolis i Aten och flyttade dem till Storbritannien. År 1816 förvärvades dessa mästerverk i västerländsk konst av British Museum genom en parlamentsakt, och de förvaras i museet sedan dess. Samlingarna kompletteradess av Bassaefrisen från Phigaleia i Grekland 1815. Samlingen från Främre Orienten hade också påbörjats 1825 med inköp av assyriska och babyloniska antikviteter från Claudius James Richs änka.
År 1802 en bildades byggnadskommitté för att planera för utbyggnad av museet, och detta märktes ännu tydligare efter donation av King's Library 1822, kung Georg III:s personliga bibliotek bestående av 65 000 böcker, 19 000 pamfletter, kartor, diagram och topografiska ritningar. Den neoklassiska arkitekten Sir Robert Smirke fick i uppdrag att utarbeta planer för en östlig utvidgning av museet "... för mottagandet av Royal Library, och ett galleri över det ..." och lägga fram planer för dagens fyrkantiga byggnad. Det förfallna gamla Montagu House revs och arbetet med King's Library Gallery inleddes 1823. Förlängningen, östra flygeln, fullbordades 1831. Men efter grundandet av National Gallery i London 1824 behövdes det föreslagna galleriet inte längre, och utrymmet på övervåningen ägnades åt naturhistoriska samlingar.

### Den största byggarbetsplatsen i Europa (1825–1850)
Museet blev en byggarbetsplats medan Sir Robert Smirkes storslagna nyklassicistiska byggnad småningom uppstod. King's Library, på bottenvåningen i Östra flygeln, överlämnades år 1827, och beskrevs som ett av de finaste rummen i London, men det var inte helt öppet för allmänheten förrän 1857, dock ordnades särskilda öppningar under Londonutställningen 1851.
1840 engagerade sig museet i sin första utländska utgrävning, Charles Fellows expedition till Xanthos i Mindre Asien, varifrån kom rester av gravar efter härskarna i det forntida Lykien, däribland Nereid- och Payava-monumenten. 1857 upptäckte Charles Thomas Newton mausoleet i Halikarnassos från 300-talet f.Kr., ett av världens sju underverk. På 1840- och 1850-talen stödde museet Austen Henry Layards utgrävningar i Assyrien och andra på platser som Nimrud och Nineve. Av särskilt intresse för kuratorerna var upptäckten av Assurbanipals stora bibliotek med kilskriftstavlor, som hjälpte till att göra museet till ett centrum för assyriologi.
Sir Thomas Grenville (1755–1846), förvaltare av British Museum från 1830, samlade ihop ett fint bibliotek med 20 240 böcker, som han skänkte till museet i sitt testamente. Böckerna kom i januari 1847 i tjugoen hästdragna vagnar. Den enda lediga platsen för detta stora bibliotek var ett rum som ursprungligen var avsett för handskrifter, mellan den främre entréhallen och handskriftssalongen. Böckerna förblev där tills British Library flyttade till St Pancras 1998.

### Insamling från omvärlden (1850–1875)
Öppnandet av gården år 1852 markerade fullbordandet av Robert Smirkes plan från 1823, men justeringar behövde redan göras för att klara av den oförutsedda ökningen av samlingarna. Nya gallerier byggdes för assyriska skulpturer och Sydney Smirkes runda läsesal, med plats för en miljon böcker, öppnades 1857. På grund av fortsatt platsbrist fattades beslutet att flytta de naturhistoriska samlingarna till en ny byggnad i South Kensington, som senare skulle bli Natural History Museum.
Ungefär samtida med uppförandet av den nya byggnaden var en man som ibland kallas "den andra grundaren" av British Museum, den italienska bibliotekarien Anthony Panizzi. Under hans tillsyn femdubblades British Museum Library (nu British Library) i storlek och blev en väl organiserad institution, värd att kallas en nationalbibliotek, det största biblioteket i världen efter Bibliothèque nationale de France i Paris. Fyrhörningen i mitten av Smirkes design visade sig vara slöseri med värdefullt utrymme och fylldes på Panizzis begäran av en rund läsesal i gjutjärn, ritad av Robert Smirkes bror, Sydney Smirkes.
Fram till mitten av 1800-talet var museets samlingar relativt begränsade, men 1851, med utnämnandet av Augustus Wollaston Franks till kurator för samlingarna, började museet för första gången att samla brittiska och europeiska medeltida antikviteter, förhistoria, ge sig in på Asien och diversifiera sina innehav av etnografi. Utländska utgrävningar fortsatte och John Turtle Wood upptäckte resterna av Artemistemplet i Efesos från 300-talet f.Kr., ett annat av antikens sju underverk.

### Stipendium och testamenten (1875–1900)
De naturhistoriska samlingarna var en integrerad del av British Museum tills de fördes till det nya British Museum of Natural History, idag Natural History Museum, 1887. Med avskiljandet av naturhistorian, samt slutförandet av den nya White Wing (mot Montague Street) år 1884, fanns mer utrymme för antikviteter och etnografi, och biblioteket kunde ytterligare expandera. Detta var en tid av innovationer, och elektrisk belysning infördes i läsesalen och utställningshallarna.
År 1882 var museet inblandat i inrättandet av det oberoende Egypt Exploration Fund (idag Society), den första brittiska organisationen som bedrev forskning i Egypten. En testamente från Miss Emma Turner år 1892 finansierade utgrävningar på Cypern. År 1897 avled en stor samlare och kurator, AW Franks, därefter följde ett enormt arv av 3 300 fingerringar, 153 dryckesbehållare, 512 pjäser kontinentalt porslin, 1 500 netsuke, 850 inro, över 30 000 exlibris samt diverse juveler och förgyllda objekt, bland dem Oxusskatten.
År 1898 testamenterade Baron Ferdinand de Rothschild det glänsande innehållet från hans rökrum på Waddesdon Manor. Detta bestod av nästan 300 konstföremål, som inbegrep utsökta exempel på smycken, förgyllda objekt, emalj, sniderier, glas och majolica, i tradition av de Schatzkammer (skattkammare) som bildats av renässansfurstar i Europa. Baron Ferdinands vilja var mycket specifik, och underlåtenhet att iaktta villkoren i testamentet skulle göra det ogiltigt. Samlingen skulle "placeras i ett särskilt rum som skall kallas Waddesdon Bequest Room, separat och oberoende av det övriga innehållet i museet och hädanefter och för alltid hållas samman i detta rum eller i annat rum som skall ersätta det".

### Nytt århundrade, ny byggnad (1900–1925)
Under de sista åren på 1800-talet hade British Museums samlingar ökat så mycket att museibyggnaden var inte längre tillräckligt stor för dem. År 1895 köpte förvaltarna de 69 hus som omgav museet i avsikt att riva dem och bygga runt västra, norra och östra sidorna av museet. Det första steget var byggandet av den norra flygeln som påbörjades 1906.
Hela tiden fortsatte samlingarna växa. Emily Torday samlade i Centralafrika, Aurel Stein i Centralasien, GD Hogarth, Leonard Woolley och TE Lawrence grävde i Karkemish. År 1918, på grund på hotet av bombningarna under första världskriget, hade några objekt evakueras till en järnvägsstation vid Holborn, National Library of Wales i Aberystwyth och ett hus på landet nära Malvern. Vid återlämnandet av de antika föremålen från lagringen under kriget år 1919 befanns några objekt ha försämrats. Ett tillfälligt bevarande laboratorium inrättades i maj 1920, och blev en permanent institution 1931. Det är idag det äldsta i kontinuerlig drift. År 1923 välkomnade British Museum över en miljon besökare.

### Störningar och återuppbyggnad (1925–1950)
Nya entresolplan byggdes och bokhyllor återuppbyggdes i ett försök att klara av strömmen av böcker. År 1931 erbjöd konsthandlaren Sir Joseph Duveen pengar för att bygga ett galleri för parthenonskulpturerna. Det blev färdigt 1938, utformat av den amerikanske arkitekten John Russell Pope. Utseendet på utställningssalarna började förändras då det mörkt viktorianskt röda gav vika för moderna pasteller. I augusti 1939 skingrades parthenonskulpturerna, tillsammans med museets mest värdefulla samlingar, till säkra källare, hus på landet, Aldwychs tunnelbanestation, National Library of Wales och ett stenbrott på grund av det nära förestående kriget och risken för flygangrepp. Evakueringen skedde i grevens tid, för 1940 skadades Duveen Gallery svårt av bombningarna. Museet fortsatte att samla in från alla länder och alla århundraden: bland de mest spektakulära nytillskotten var den mesopotamiska skatten från Ur (2 600 f.Kr.), upptäckt under Leonard Woolleys utgrävningar 1922–1934, guld-, silver- och granatföremål från den anglosaxiska skeppssättning vid Sutton Hoo (1939) och den romerska silverservisen från Mildenhall, Suffolk (1946). Den omedelbara efterkrigstiden upptogs med återkomsten av samlingarna från skyddsrummen, och restaurering av museet efter Blitzen. Man började också arbetet med att återställa det skadade Duveen Gallery.

### Ett nytt offentligt ansikte (1950–1975)
År 1953 firade museet sitt 200-årsjubileum. Många förändringar följde: den första heltidsanställda formgivaren och publikationschefen utsågs år 1964, en vänförening bildades 1968, en utbildningstjänst inrättades 1970 och ett bokförlag 1973. År 1963 en införde ny parlamentsakt administrativa reformer. Det blev lättare att låna ut föremål, konstitutionen för styrelsen ändrades och Natural History Museum blev helt självständigt. År 1959 återuppbyggdes och återöppnades mynt- och medaljavdelningens kontor, som helt förstörts under kriget. Uppmärksamheten vändes mot arbetet i gallerierna, där nya trender inom formgivning ledde till en ombyggnad av Robert Smirkes klassiska gallerier. År 1962 hade Duveen Gallery slutligen restaureras, och parthenonskulpturerna flyttade tillbaka till det, än en gång i hjärtat av museet.
På 1970-talet växte museet åter. Fler tjänster för allmänheten infördes, antalet besökare sköt i höjden, den tillfälliga utställningen "Tutankhamuns skatter" 1972 lockade 1 694 117 besökare och blev den mest framgångsrika i Storbritanniens historia. Samma år antogs en parlamentsakt som upprättade British Library och separerade samlingen av manuskript och tryckta böcker från British Museum. Detta lämnade museet med antikviteter, mynt, medaljer, sedlar, grafik, teckningar och etnografi. Ett akut problem var att hitta utrymme för tillskott till biblioteket, som nu krävde ytterligare två kilometer hyllor varje år. Regeringen föreslog en plats vid St Pancras för det nya British Library, men böckerna lämnade inte museet förrän 1997.

### The Great Court framträder (1975–2000)
Flytten av British Library till en ny plats vid St Pancras, slutförd 1998, gjorde att utrymmet som behövts för böckerna blev ledigt. Det möjliggjorde att bygga om det lediga utrymmet i Robert Smirke centrala fyrhörning från 1800-talet till Queen Elizabeth II Great Court – det största övertäckta torget i Europa – som invigdes år 2000.
De etnografiska samlingarna som hade varit inrymda i det kortlivade Museum of Mankind vid 6 Burlington Gardens från 1970, återfördes till nya specialbyggda gallerier.
Museet justerade på nytt sina insamlingspolicyer till intresset för "moderna" föremål: grafik, teckningar, medaljer och dekorationsmålningar återupplivades. Etnografiskt fältarbete utfördes på så vitt skilda platser som Nya Guinea, Madagaskar, Rumänien, Guatemala och Indonesien, och det gjordes utgrävningar i Främre Orienten, Egypten, Sudan och Storbritannien. Weston Gallery of Roman Britain öppnades 1997 och visade ett antal nyupptäckta föremål som visade på rikedomen i det som hade betraktats som en obetydlig del av Romarriket. Museet använde alltmer privata medel för byggnader, förvärv och andra ändamål.

## Museet i dag
Idag finns det inte längre några samlingar av naturhistoria på British Museum, och de böcker och handskrifter det en gång innehade utgör nu en del av det oberoende British Library. Museet bevarar ändå sin allmängiltighet i sina samlingar av artefakter (däribland en stor papyrussamling med bl.a. Abbott-papyrusen, Greenfield-papyrusen, Harris 1-papyrusen, London-papyrusen och Rhindpapyrusen) som representerar kulturer, antika och moderna, i hela världen. Den ursprungliga samlingen från 1753 har vuxit till över tretton miljoner föremål på British Museum, 70 miljoner på Natural History Museum och 150 miljoner på British Library.
Den runda läsesalen, som ritades av arkitekten Sydney Smirke, öppnades 1857. I nästan 150 år kom forskare hit för att konsultera museets stora bibliotek. Läsesalen stängdes 1997 när nationalbiblioteket (British Library) flyttades till en ny byggnad vid St Pancras. Idag har det förvandlats till Walter and Leonore Annenberg Centre. Den innehåller Paul Hamlyn Library med böcker om museets samlingar, och är öppet för alla besökare.
Med bokhyllorna i museets centrala gård tomma kunde arbetet med rivningen inför Norman Fosters glastäckta Great Court börja. The Great Court öppnades år 2000, och förbättrade otvivelaktigt cirkulationen runt på museet, men kritiserades för att ha brist på utställningsrum i en tid då museet drogs med i allvarliga ekonomiska svårigheter och många gallerier var stängda för allmänheten. Samtidigt hade de afrikanska och oceaniska samlingarna som tillfälligt inrymts på 6 Burlington Gardens fått ett nytt galleri i den norra längan, finansierat av familjen Sainsbury med donation värderad till 25 miljoner pund.
Sedan 2007 har en stor mängd fotografier av museets samlingar funnits tillgängliga online. April 2020 nylanserades museets onlinesatsning, nu med totalt 2,9 miljoner foton, förbättrad sökfunktion och interaktiv vandring genom gallerierna. En stor del av fotografierna är nu tillgänglia under mer eller mindre fria licenser, många med krav på referens till museet men utan andra begränsningar.

## Styrelse
Tekniskt sett är British Museum ett icke-offentligt organ som finansieras av Department for Culture, Media and Sport genom ett treårigt finansieringsavtal. Dess chefen är direktören. British Museum sköttes från början av en Principal Librarian (ungefär "överbibliotekarie") när boksamlingarna fortfarande var en del av museet, ett ämbete som döptes om till Director and Principal Librarian ("direktör och överbibliotekarie") 1898 och Director ("direktör") 1973, vid separeringen av British Library.
En styrelse med 25 förvaltare (med direktören som sin räkenskapsförare i syfte att rapportera till regeringen) är ansvarig för den allmänna förvaltningen och kontrollen av museet, i enlighet med British Museum Act från 1963 och Museums and Galleries Act från 1992. Före 1963 års bestämmelser var museet under ledning av ärkebiskopen av Canterbury, lordkanslern och talmannen i underhuset. Styrelsen bildades vid museets tillkomst för att hålla samlingarna i säkerhet för nationen utan att äga dem själva, och fyller nu en i huvudsak rådgivande roll. Utnämningar av förvaltare regleras i ett regelverk fastställt i riktlinjerna om offentliga utnämningar som utfärdats av Office of the Commissioner for Public Appointments (ungefär "Kommissariens för offentliga utnämningar kansli").

## Byggnad
Den grekiska fasaden mot Great Russell Street är en karaktäristisk byggnad av Sir Robert Smirke, med 44 kolonner i jonisk ordning, 14 meter höga, utformade efter förebild i kolonnerna på Athenas tempel i Priene i Mindre Asien. Frontonen över huvudentrén är dekorerad med skulpturer av Sir Richard Westmacott och skildrar civilisations utvecklingen i femton allegoriska figurer. Frontonen sattes upp 1852.
Bygget påbörjades runt gården med östra flygeln (The King's Library) åren 1823–1828, följt av norra flygeln 1833–1838, som ursprungligen inrymde bland andra gallerier ett läsrum, numera Wellcome Gallery. Arbete pågick också på den norra halvan av västra flygeln (det egyptiska skulptur galleriet) 1826–1831, med Montagu House rivet 1842 för att ge plats för den sista delen av västra flygeln, som blev färdig 1846, och södra flygeln med dess stora pelargång, som påbörjades 1843 och avslutades 1847, när den främre hallen och stora trappan öppnades för allmänheten. Museet är klätt i portlandsten, men yttermurar och andra delar av byggnaden byggdes i haytorgranit från Dartmoor i South Devon, som transporteras på den unika Haytor Granit Tramway.

title: British Museum

wikitext:
{{Museum
|namn           = British Museum
|lokalt_namn    =
|bild           = British Museum from NE 2.JPG
|bildstorlek    = <!-- låt mallen bestämma bildstorlek -->
|bildtext       =
|bild2          =
|bildstorlek2   =
|bildtext2      =
|typ            = [[Historia|Historiskt]] museum
|plats          = Great Russell Street, [[London]], [[England]]
|adress         =
|koordinater    = {{Coord|51|31|10|N|0|7|37|W|type:landmark_region:GB|display=title,inline|name=British Museum}}
|etablerat      = [[1753]]
|etablerat_av   =
|nedlagt        =
|nedlagt_av     =
|uppkallat_efter=
|operatör       =
|anställda      =
|besökare       =
|museichef      =
|kända_samlingar=
|antal_föremål  =
|känt_för       =
|webbplats      = [http://www.britishmuseum.org/ www.britishmuseum.org]
}}
[[Fil:AlexanderTheGreat Bust.jpg|miniatyr|Byst av [[Alexander den store]] som tillhör samlingarna på British Museum.]]
'''British Museum''' är ett museum i [[London]] som har [[kulturhistoria|kulturhistoriska]] samlingar från hela världen. British Museum grundades [[1753]] ur [[Hans Sloane|Sir Hans Sloanes]] samlingar och öppnades för allmänheten den [[15 januari]] [[1759]]. Det ligger på Great Russell Street och har alltid gratis inträde.

British Museum har cirka sju miljoner objekt<ref>[http://www.britishmuseum.org/the_museum/museum_in_london.aspx - British Museum website]</ref> som illustrerar och dokumenterar människans kultur från dess begynnelse till nutid på alla bebodda kontinenter. De flesta föremål är magasinerade.

British Museums samlingar baseras på läkaren och vetenskapsmannen [[Hans Sloane|Sir Hans Sloanes]] privata samling, som han testamenterade till staten, och är beläget på samma plats idag som när det öppnade. Museet har växt under de två och ett halvt sekel som det varit öppet och flera avknoppningar har skett. Den första och främsta avknoppningen var flytten av de [[Naturhistoria|naturhistoriska]] delarna av samlingen till [[Natural History Museum]] i London, 1887, och som idag är ett av världens största och främsta naturhistoriska museum.

Liksom för andra kulturhistoriska museum kommer flera av föremålen på British Museum från andra kulturer och andra länder gör anspråk på att dessa återförs till sina hemländer som en del av sitt kulturarv. Mest uppmärksammade är [[Parthenonskulpturerna]] som köptes av ambassadören [[Thomas Bruce, 7:e earl av Elgin]] från det då [[osmanska]] [[Aten]] och skeppades till London och British Museum 1801–1805. Skulpturerna har sedan krävts tillbaks av [[Grekland]].

== Historia ==
=== Sir Hans Sloane, British Museums grundare ===
[[Fil:Sir Hans Sloane, an engraving from a portrait by T. Murray.jpg|miniatyr|[[Hans Sloane]].]]
Även om British Museum idag främst är ett museum för kultur- och konstföremål och antikviteter, grundades det som en "universellt museum". Dess grundvalar ligger i viljan hos läkaren och naturforskaren Sir [[Hans Sloane]] (1660–1753). Under sin livstid samlade Sloane en beundransvärd samling kuriosa, och som han inte ville se sin samling skingras efter sin död, testamenterade han den till kung [[Georg II av Storbritannien|Georg II]], till nationen, för den furstliga summan av 20 000 pund.<ref>{{Webbref|url=http://www.fathom.com/course/21701728/session1.html |titel=Creating a Great Museum: Early Collectors and The British Museum |utgivare=Fathom.com |datum= |hämtdatum=4 juli 2010 |arkivurl=https://web.archive.org/web/20100102202555/http://fathom.com/course/21701728/session1.html |arkivdatum= 2 januari 2010 }}</ref>

Vid den tiden bestod Sloanes samling av cirka 71 000 föremål av alla slag,<ref>{{Webbref |url = http://www.britishmuseum.org/the_museum/history/general_history.aspx|titel = General history|utgivare = British Museum|datum = 14 June 2010|hämtdatum = 4 juli 2010}}</ref> däribland ungefär 40 000 tryckta böcker, 7 000 manuskript, omfattande naturalier, däribland 337 volymer av torkade växter, grafik och teckningar – däribland av [[Albrecht Dürer]] – och antikviteter från [[Antikens Egypten|Egypten]], [[Antikens Grekland|Grekland]], [[Romarriket|Rom]], den forntida [[Främre Orienten]], [[Fjärran Östern]] och [[Amerika]].<ref>Gavin R de Beer, Sir Hans Sloane and the British Museum (London, 1953).</ref>

=== Grundande (1753) ===
Den 7 juni 1753 gav kung Georg II sitt formella samtycke till den parlamentsakt som upprättade British Museum. Med stiftelseakten lades två andra bibliotek till Sloanes samling. Cottonian Library, samlat av Sir [[Robert Cotton]] och som dateras till den elisabetanska eran, och Harleian Library, samlat av på earlarna av Oxford. De fick sällskap år 1757 av Royal Library, samlat av olika brittiska monarker. Tillsammans innehåller dessa fyra "stiftelsesamlingar" många av de mest värdefulla böckerna som nu finns i [[British Library]],<ref>Letter to Charles Long (1823), BMCE115/3,10. Scrapbooks and illustrations of the Museum. (Wilson, David, M.) (2002). The British Museum: A History. London: The British Museum Press, pg 346)</ref> däribland [[Lindisfarneevangelierna]] och det enda överlevande exemplaret av eposet ''[[Beowulf]]''.

British Museum var den första av en ny typ av museer – nationella, tillhörande varken kyrka eller kung, fritt öppna för allmänheten och syftande till att samla allt. Sloanes stora samling kuriosa tenderade att spegla hans vetenskapliga intressen.<ref>{{Webbref |url = http://www.bmimages.com/preview.asp?image=00032676001&imagex=90&searchnum=0001|titel = The British Museum Images|utgivare = Bmimages.com|datum = |hämtdatum = 4 juli 2010}}</ref> Tillägget av Cottons och Harleys handskrifter införde ett litterärt och antikvariskt element som innebar att British Museum nu blev både nationalmuseum och -bibliotek.<ref name="world and its people">{{Bokref |efternamn = Dunton|förnamn = Larkin|titel = The World and Its People|utgivare = Silver, Burdett|år = 1896|sid = 38}}</ref>

=== Kuriosakabinett (1753–1778) ===
[[Fil:The North Prospect of Mountague House JamesSimonc1715.jpg|miniatyr|[[Montagu House, Bloomsbury|Montagu House]].]]
Museets förvaltningsorgan beslutade om en ombyggd herrgård från 1600-talet, [[Montagu House, Bloomsbury|Montagu House]], som plats för museet. Herrgården hade köpts från familjen Montagu för 20 000 pund. Förvaltarna valde bort Buckingham House, på den plats som nu upptas av [[Buckingham Palace]], på grund av dyra omkostnader och dess mindre lämpliga läge.<ref>Wilson, David, M. (2002). The British Museum: A History. London: The British Museum Press, pg 25</ref>

Med förvärvet av Montagu House öppnades de första utställningsgallerierna och läsrum för akademiker den 15 januari 1759.<ref>[http://www.historytoday.com/MainArticle.aspx?m=33121&amid=30262261 The British Museum Opened] {{Wayback|url=http://www.historytoday.com/MainArticle.aspx?m=33121&amid=30262261 |date=20090802042458 }}, History Today</ref> År 1757 gav kung George II det gamla Royal Library rätt till ett exemplar av varje bok som publicerades i landet och säkerställde därmed att museets bibliotek utökades på obestämd tid. Naturhistorians, böckernas och handskrifternas dominans började minska år 1772 när museet fick sina första antikviteter av vikt, nämligen Sir William Hamiltons samling grekiska vaser. Under några år efter grundandet hade British Museum fått ytterligare gåvor, däribland Thomason samling av skrifter från inbördeskriget och David Garrick bibliotek på 1 000 tryckta pjäser.

=== Slöhet och energi (1778–1800) ===
Från 1778 fascinerades besökarna av en utställning av föremål från [[Söderhavet]], hämtade från de resor som kapten [[James Cook]] och andra upptäcktsresande företagit. Föremålen gav en glimt av tidigare okända länder. Arvet av en samling böcker, graverade ädelstenar, mynt, tryck och teckningar från Clayton Mordaunt Cracherode år 1800 gjorde mycket för att höja museets rykte, men Montagu House blev alltmer trångt och föråldrat och det var uppenbart att det inte skulle klara av en ytterligare expansion.<ref>BMCE1/5, 1175 (13 May 1820). Minutes of General Meeting of the Trustees, 1754–63. (Wilson, David, M. (2002). The British Museum: A History, pg 78)</ref>

Museets första betydande tillskott till sin samling av antikviteter sedan det grundades kom från Sir [[William Hamilton (diplomat)|William Hamilton]] (1730–1803), brittisk ambassadör i [[Neapel]], som sålde sin samling av grekiska och romerska föremål till museet år 1784 tillsammans med ett antal andra antikviteter och naturhistoriska föremål. En förteckning över donationer till museet, daterad den 31 januari 1784, hänvisar till Hamiltons arv av en "kolossal fot av en [[Apollon]] i marmor". Det var en av två antikviteter i Hamiltons samling som tecknats av åt honom av Francesco Progenie, en elev till Pietro Fabris, som också bidragit med ett antal teckningar av [[Vesuvius]], skickade av Hamilton till [[Royal Society]] i London.

=== Tillväxt och förändring (1800–1825) ===
[[Fil:Rosetta Stone International Congress of Orientalists ILN 1874.jpg|miniatyr|Rosettastenen utställd på British Museum 1874.]]
I början 1800-talet började grunden till den omfattande samlingen av skulpturer läggas och grekiska, romerska och egyptiska artefakter dominerade antikvitetsutställningarna. Efter de franska truppernas nederlag i [[slaget vid Nilen]] 1801 förvärvade British Museum fler egyptiska skulpturer och år 1802 presenterade kung [[Georg III av Storbritannien|Georg III]] [[Rosettastenen]] – nyckeln till att dechiffrera [[hieroglyfer]]na.<ref>''Wondrous Curiosities - Ancient Egypt at the British Museum'', pg 66–72 (Stephanie Moser, 2006, {{ISBN|0-226-54209-2}}</ref> Gåvor och inköp från Henry Salt, brittisk generalkonsul i Egypten, med början med den kolossala [[byst]]en av farao [[Ramses II]] 1818, lade grunden för insamlingen av egyptiska monumentalskulpturer.<ref>''The Story of the British Museum'', pg 24 (Marjorie Caygill, 2003, {{ISBN|0-7141-2772-8}})</ref> Många grekiska skulpturer följde därefter, särskilt det första specialbyggda utställningsrummet, Charles Towneleys samling, mycket av det romerska skulpturer, 1805. År 1806 tog [[Thomas Bruce, 7:e earl av Elgin]], ambassadör i [[Osmanska riket]] mellan 1799 och 1803, bort den stora samlingen av marmorskulpturer från [[Parthenon]]templet på [[Akropolis]] i [[Aten]] och flyttade dem till [[Storbritannien]]. År 1816 förvärvades dessa mästerverk i västerländsk konst av British Museum genom en parlamentsakt, och de förvaras i museet sedan dess.<ref>The British Museum - The Elgin Marbles, pg 85 (B.F.Cook, 2005, {{ISBN|0-7141-2134-7}}</ref> Samlingarna kompletteradess av Bassaefrisen från [[Phigaleia]] i Grekland 1815. Samlingen från Främre Orienten hade också påbörjats 1825 med inköp av assyriska och babyloniska antikviteter från [[Claudius James Rich]]s änka.<ref>The British Museum - Assyrian Sculpture, pg 6–7 (Julian Reade, 2004, {{ISBN|0-7141-2141-X}})</ref>

År 1802 en bildades byggnadskommitté för att planera för utbyggnad av museet, och detta märktes ännu tydligare efter donation av King's Library 1822, kung Georg III:s personliga bibliotek bestående av 65 000 böcker, 19 000 pamfletter, kartor, diagram och topografiska ritningar.<ref>[http://www.bl.uk/reshelp/findhelprestype/prbooks/georgeiiicoll/george3kingslibrary.html King's Library]</ref> Den neoklassiska arkitekten Sir [[Robert Smirke]] fick i uppdrag att utarbeta planer för en östlig utvidgning av museet "... för mottagandet av Royal Library, och ett galleri över det ..."<ref>Wilson, David, M. (2002). The British Museum: A History. London: The British Museum Press, pg 79</ref> och lägga fram planer för dagens fyrkantiga byggnad. Det förfallna gamla Montagu House revs och arbetet med King's Library Gallery inleddes 1823. Förlängningen, östra flygeln, fullbordades 1831. Men efter grundandet av [[National Gallery]] i London 1824 behövdes det föreslagna galleriet inte längre, och utrymmet på övervåningen ägnades åt naturhistoriska samlingar.<ref>The Story of the British Museum, pg 25 (Marjorie Caygill, 2003, {{ISBN|0-7141-2772-8}})</ref>

=== Den största byggarbetsplatsen i Europa (1825–1850) ===
[[Fil:P8282318.1.JPG|miniatyr|Byggarbete vid British Museum i juli 1828. Från vänster: Montagu House, Townley Gallery och Sir Robert Smirkes västra flygel under uppförande.]]
[[Fil:Image-The Grenville Library (1875).jpg|miniatyr|Grenvilles bibliotek i British Museum, foto 1875.]]
Museet blev en byggarbetsplats medan Sir Robert Smirkes storslagna nyklassicistiska byggnad småningom uppstod. King's Library, på bottenvåningen i Östra flygeln, överlämnades år 1827, och beskrevs som ett av de finaste rummen i London, men det var inte helt öppet för allmänheten förrän 1857, dock ordnades särskilda öppningar under [[Londonutställningen 1851]].

1840 engagerade sig museet i sin första utländska utgrävning, [[Charles Fellows]] expedition till [[Xanthos]] i [[Mindre Asien]], varifrån kom rester av gravar efter härskarna i det forntida [[Lykien]], däribland Nereid- och Payava-monumenten. 1857 upptäckte [[Charles Thomas Newton]] [[mausoleet i Halikarnassos]] från 300-talet f.Kr., ett av [[världens sju underverk]]. På 1840- och 1850-talen stödde museet [[Austen Henry Layard]]s utgrävningar i [[Assyrien]] och andra på platser som [[Nimrud]] och [[Nineve]]. Av särskilt intresse för kuratorerna var upptäckten av [[Assurbanipal]]s stora bibliotek med [[kilskrift]]stavlor, som hjälpte till att göra museet till ett centrum för [[assyriologi]].<ref>Reade, Julian (2004). Assyrian Sculpture. London: The British Museum Press, pg 16</ref>

Sir [[Thomas Grenville]] (1755–1846), förvaltare av British Museum från 1830, samlade ihop ett fint bibliotek med 20 240 böcker, som han skänkte till museet i sitt testamente. Böckerna kom i januari 1847 i tjugoen hästdragna vagnar. Den enda lediga platsen för detta stora bibliotek var ett rum som ursprungligen var avsett för handskrifter, mellan den främre entréhallen och handskriftssalongen. Böckerna förblev där tills British Library flyttade till St Pancras 1998.

=== Insamling från omvärlden (1850–1875) ===
Öppnandet av gården år 1852 markerade fullbordandet av Robert Smirkes plan från 1823, men justeringar behövde redan göras för att klara av den oförutsedda ökningen av samlingarna. Nya gallerier byggdes för assyriska skulpturer och Sydney Smirkes runda läsesal, med plats för en miljon böcker, öppnades 1857. På grund av fortsatt platsbrist fattades beslutet att flytta de naturhistoriska samlingarna till en ny byggnad i [[South Kensington]], som senare skulle bli [[Natural History Museum]].

Ungefär samtida med uppförandet av den nya byggnaden var en man som ibland kallas "den andra grundaren" av British Museum, den italienska bibliotekarien [[Anthony Panizzi]]. Under hans tillsyn femdubblades British Museum Library (nu British Library) i storlek och blev en väl organiserad institution, värd att kallas en nationalbibliotek, det största biblioteket i världen efter [[Bibliothèque nationale de France]] i [[Paris]].<ref name="world and its people"/> Fyrhörningen i mitten av Smirkes design visade sig vara slöseri med värdefullt utrymme och fylldes på Panizzis begäran av en rund läsesal i gjutjärn, ritad av Robert Smirkes bror, [[Sydney Smirkes]].<ref>{{Webbref |författare = [[Charles Dickens, Jr|Dickens, Charles, Jr]]|år = 1879|titel = Museum, British|verk = [[Dickens's Dictionary of London]]|url = http://www.victorianlondon.org/dickens/dickens-mus.htm|hämtdatum = 22 augusti 2007|citat = Beyond the new Lycian room is the READING ROOM: [...] ; circular structure; original suggestion of Thomas Watts, improved by A. (Sir A.) Panizzi, carried out by Mr. Sidney Smirke; [...]}}</ref>

Fram till mitten av 1800-talet var museets samlingar relativt begränsade, men 1851, med utnämnandet av [[Augustus Wollaston Franks]] till kurator för samlingarna, började museet för första gången att samla brittiska och europeiska medeltida antikviteter, förhistoria, ge sig in på [[Asien]] och diversifiera sina innehav av [[etnografi]]. Utländska utgrävningar fortsatte och [[John Turtle Wood]] upptäckte resterna av [[Artemistemplet i Efesos]] från 300-talet f.Kr., ett annat av antikens sju underverk.<ref>South from Ephesus - An Escape From The Tyranny Of Western Art, pg 33-34,(Brian Sewell, 2002, {{ISBN|1-903933-16-1}})</ref>

=== Stipendium och testamenten (1875–1900) ===
De naturhistoriska samlingarna var en integrerad del av British Museum tills de fördes till det nya British Museum of Natural History, idag Natural History Museum, 1887. Med avskiljandet av naturhistorian, samt slutförandet av den nya White Wing (mot Montague Street) år 1884, fanns mer utrymme för antikviteter och etnografi, och biblioteket kunde ytterligare expandera. Detta var en tid av innovationer, och elektrisk belysning infördes i läsesalen och utställningshallarna.<ref>{{Tidningsref |titel = The Electric Light in the British Museum - Excerpt from London Times, 25 November 18 December 1879 1879|utgivare = New York Times|datum = 18 December 1879|url = http://query.nytimes.com/mem/archive-free/pdf?_r=1&res=9A0CE1DC163EE63BBC4052DFB4678382669FDE&oref=slogin|format = PDF|hämtdatum = 12 november 2007}}</ref>

År 1882 var museet inblandat i inrättandet av det oberoende [[Egypt Exploration Society|Egypt Exploration Fund]] (idag Society), den första brittiska organisationen som bedrev forskning i Egypten. En testamente från Miss Emma Turner år 1892 finansierade utgrävningar på [[Cypern]]. År 1897 avled en stor samlare och kurator, AW Franks, därefter följde ett enormt arv av 3 300 fingerringar, 153 dryckesbehållare, 512 pjäser kontinentalt [[porslin]], 1 500 [[netsuke]], 850 [[inro]], över 30 000 [[exlibris]] samt diverse juveler och förgyllda objekt, bland dem [[Oxusskatten]].<ref>Caygill, Marjorie (2006). The British Museum: 250 Years. London: The British Museum Press, pg 5</ref>

År 1898 testamenterade Baron Ferdinand de Rothschild det glänsande innehållet från hans rökrum på [[Waddesdon Manor]]. Detta bestod av nästan 300 konstföremål, som inbegrep utsökta exempel på smycken, förgyllda objekt, [[emalj]], [[snideri]]er, [[glas]] och [[majolica]], i tradition av de ''Schatzkammer'' (skattkammare) som bildats av [[renässansen|renässansfurstar]] i Europa.<ref name="rothschild">{{Webbref|titel=Creating a Great Museum: Early Collectors and The British Museum |förnamn=Marjorie |efternamn=Caygill |utgivare=Fathom.com |url=http://www.fathom.com/course/21701728/session4.html |hämtdatum=13 november 2007 |arkivurl=https://web.archive.org/web/20071006091742/http://www.fathom.com/course/21701728/session4.html |arkivdatum= 6 oktober 2007 }}</ref> Baron Ferdinands vilja var mycket specifik, och underlåtenhet att iaktta villkoren i testamentet skulle göra det ogiltigt. Samlingen skulle "placeras i ett särskilt rum som skall kallas Waddesdon Bequest Room, separat och oberoende av det övriga innehållet i museet och hädanefter och för alltid hållas samman i detta rum eller i annat rum som skall ersätta det".<ref name="rothschild"/>

=== Nytt århundrade, ny byggnad (1900–1925) ===
[[Fil:England; London - The British Museum, Archive King Edward VII's Galleries ~ North Wing (1914).2.jpg|miniatyr]]
Under de sista åren på 1800-talet hade British Museums samlingar ökat så mycket att museibyggnaden var inte längre tillräckligt stor för dem. År 1895 köpte förvaltarna de 69 hus som omgav museet i avsikt att riva dem och bygga runt västra, norra och östra sidorna av museet. Det första steget var byggandet av den norra flygeln som påbörjades 1906.

Hela tiden fortsatte samlingarna växa. Emily Torday samlade i [[Centralafrika]], Aurel Stein i [[Centralasien]], GD Hogarth, [[Leonard Woolley]] och TE Lawrence grävde i [[Karkemish]]. År 1918, på grund på hotet av bombningarna under [[första världskriget]], hade några objekt evakueras till en järnvägsstation vid Holborn, [[National Library of Wales]] i [[Aberystwyth]] och ett hus på landet nära [[Malvern, Worcestershire|Malvern]]. Vid återlämnandet av de antika föremålen från lagringen under kriget år 1919 befanns några objekt ha försämrats. Ett tillfälligt bevarande laboratorium inrättades i maj 1920, och blev en permanent institution 1931. Det är idag det äldsta i kontinuerlig drift.<ref>Permanent establishment of the Research Laboratory (now the oldest such establishment in continuous existence) {{Webbref|url=http://www.britishmuseum.org/visit/datelist.html |titel=? |författare= |datum= |verk= |utgivare= |hämtdatum= |arkivurl=https://web.archive.org/web/20120121024610/http://www.britishmuseum.org/visit/datelist.html |arkivdatum=2012-01-21 }}</ref> År 1923 välkomnade British Museum över en miljon besökare.

=== Störningar och återuppbyggnad (1925–1950) ===
Nya entresolplan byggdes och bokhyllor återuppbyggdes i ett försök att klara av strömmen av böcker. År 1931 erbjöd konsthandlaren Sir Joseph Duveen pengar för att bygga ett galleri för [[parthenonskulpturerna]]. Det blev färdigt 1938, utformat av den amerikanske arkitekten John Russell Pope. Utseendet på utställningssalarna började förändras då det mörkt [[Viktoriansk tid|viktorianskt]] röda gav vika för moderna pasteller. I augusti 1939 skingrades parthenonskulpturerna, tillsammans med museets mest värdefulla samlingar, till säkra källare, hus på landet, Aldwychs tunnelbanestation, National Library of Wales och ett stenbrott på grund av det nära förestående kriget och risken för flygangrepp. Evakueringen skedde i grevens tid, för 1940 skadades Duveen Gallery svårt av bombningarna.<ref>Cook, B.F. (2005). The Elgin Marbles. London: The British Museum Press, pg 92</ref> Museet fortsatte att samla in från alla länder och alla århundraden: bland de mest spektakulära nytillskotten var den mesopotamiska skatten från [[Ur, Mesopotamien|Ur]] (2 600 f.Kr.), upptäckt under Leonard Woolleys utgrävningar 1922–1934, guld-, silver- och granatföremål från den anglosaxiska skeppssättning vid [[Sutton Hoo]] (1939) och den romerska silverservisen från [[Mildenhall]], [[Suffolk]] (1946). Den omedelbara efterkrigstiden upptogs med återkomsten av samlingarna från skyddsrummen, och restaurering av museet efter [[Blitzen]]. Man började också arbetet med att återställa det skadade Duveen Gallery.

=== Ett nytt offentligt ansikte (1950–1975) ===
[[Fil:1980 Duveen0101b.jpg|miniatyr|Det nyöppnade Duveen Gallery, 1980.]]
År 1953 firade museet sitt 200-årsjubileum. Många förändringar följde: den första heltidsanställda formgivaren och publikationschefen utsågs år 1964, en vänförening bildades 1968, en utbildningstjänst inrättades 1970 och ett bokförlag 1973. År 1963 en införde ny parlamentsakt administrativa reformer. Det blev lättare att låna ut föremål, konstitutionen för styrelsen ändrades och Natural History Museum blev helt självständigt. År 1959 återuppbyggdes och återöppnades mynt- och medaljavdelningens kontor, som helt förstörts under kriget. Uppmärksamheten vändes mot arbetet i gallerierna, där nya trender inom formgivning ledde till en ombyggnad av Robert Smirkes klassiska gallerier.<ref>Wilson, David, M. (2002). The British Museum: A History. London: The British Museum Press, pg 270</ref> År 1962 hade Duveen Gallery slutligen restaureras, och parthenonskulpturerna flyttade tillbaka till det, än en gång i hjärtat av museet.

På 1970-talet växte museet åter. Fler tjänster för allmänheten infördes, antalet besökare sköt i höjden, den tillfälliga utställningen "[[Tutankhamun]]s skatter" 1972 lockade 1 694 117 besökare och blev den mest framgångsrika i Storbritanniens historia. Samma år antogs en parlamentsakt som upprättade [[British Library]] och separerade samlingen av manuskript och tryckta böcker från British Museum. Detta lämnade museet med antikviteter, mynt, medaljer, sedlar, grafik, teckningar och etnografi. Ett akut problem var att hitta utrymme för tillskott till biblioteket, som nu krävde ytterligare två kilometer hyllor varje år. Regeringen föreslog en plats vid St Pancras för det nya British Library, men böckerna lämnade inte museet förrän 1997.

=== The Great Court framträder (1975–2000) ===
Flytten av British Library till en ny plats vid St Pancras, slutförd 1998, gjorde att utrymmet som behövts för böckerna blev ledigt. Det möjliggjorde att bygga om det lediga utrymmet i Robert Smirke centrala fyrhörning från 1800-talet till [[Queen Elizabeth II Great Court]] – det största övertäckta torget i Europa – som invigdes år 2000.

De etnografiska samlingarna som hade varit inrymda i det kortlivade Museum of Mankind vid 6 Burlington Gardens från 1970, återfördes till nya specialbyggda gallerier.

Museet justerade på nytt sina insamlingspolicyer till intresset för "moderna" föremål: grafik, teckningar, medaljer och dekorationsmålningar återupplivades. Etnografiskt fältarbete utfördes på så vitt skilda platser som [[Nya Guinea]], [[Madagaskar]], [[Rumänien]], [[Guatemala]] och [[Indonesien]], och det gjordes utgrävningar i Främre Orienten, Egypten, [[Sudan]] och Storbritannien. ''Weston Gallery of Roman Britain'' öppnades 1997 och visade ett antal nyupptäckta föremål som visade på rikedomen i det som hade betraktats som en obetydlig del av [[Romarriket]]. Museet använde alltmer privata medel för byggnader, förvärv och andra ändamål.<ref>Wilson, David, M. (2002). The British Museum: A History. London: The British Museum Press, pg 327</ref>

== Museet i dag ==
[[Fil:The Great Court.jpg|miniatyr|The Great Court.]]
Idag finns det inte längre några samlingar av naturhistoria på British Museum, och de böcker och handskrifter det en gång innehade utgör nu en del av det oberoende British Library. Museet bevarar ändå sin allmängiltighet i sina samlingar av artefakter (däribland en stor [[papyrus]]samling med bl.a. [[Abbott-papyrusen]], [[Greenfield-papyrusen]], [[Harris 1-papyrusen]], [[London-papyrusen]] och [[Rhindpapyrusen]]) som representerar kulturer, antika och moderna, i hela världen. Den ursprungliga samlingen från 1753 har vuxit till över tretton miljoner föremål på British Museum, 70 miljoner på Natural History Museum och 150 miljoner på British Library.

Den runda läsesalen, som ritades av arkitekten Sydney Smirke, öppnades 1857. I nästan 150 år kom forskare hit för att konsultera museets stora bibliotek. Läsesalen stängdes 1997 när nationalbiblioteket (British Library) flyttades till en ny byggnad vid St Pancras. Idag har det förvandlats till Walter and Leonore Annenberg Centre. Den innehåller Paul Hamlyn Library med böcker om museets samlingar, och är öppet för alla besökare.<ref>{{Webbref|url=http://www.thebritishmuseum.ac.uk/libraries/#hamlyn |titel=Department of Libraries and Archives |arkivurl=https://web.archive.org/web/20050414093457/http://www.thebritishmuseum.ac.uk/libraries/ |arkivdatum=14 april 2005 |verk= |utgivare=The British Museum }}</ref>

Med bokhyllorna i museets centrala gård tomma kunde arbetet med rivningen inför [[Norman Foster]]s glastäckta Great Court börja. The Great Court öppnades år 2000, och förbättrade otvivelaktigt cirkulationen runt på museet, men kritiserades för att ha brist på utställningsrum i en tid då museet drogs med i allvarliga ekonomiska svårigheter och många gallerier var stängda för allmänheten. Samtidigt hade de afrikanska och oceaniska samlingarna som tillfälligt inrymts på 6 Burlington Gardens fått ett nytt galleri i den norra längan, finansierat av familjen Sainsbury med donation värderad till 25 miljoner pund.<ref>{{Webbref |url = http://www.britishmuseum.org/explore/galleries/africa/room_25_africa.aspx|titel = Room 25: Africa|utgivare = British Museum|datum = 14 June 2010|hämtdatum = 4 juli 2010}}</ref>

Sedan 2007 har en stor mängd fotografier av museets samlingar funnits tillgängliga online. April 2020 nylanserades museets onlinesatsning, nu med totalt 2,9 miljoner foton, förbättrad sökfunktion och interaktiv vandring genom gallerierna. En stor del av fotografierna är nu tillgänglia under mer eller mindre fria licenser, många med krav på referens till museet men utan andra begränsningar.<ref>{{Webbref|url=https://www.britishmuseum.org/collection|titel=Explore the collection|hämtdatum=2020-04-29|utgivare=British Museum}}</ref>

== Styrelse ==
Tekniskt sett är British Museum ett icke-offentligt organ som finansieras av Department for Culture, Media and Sport genom ett treårigt finansieringsavtal. Dess chefen är direktören. British Museum sköttes från början av en ''Principal Librarian'' (ungefär "[[bibliotekarie|överbibliotekarie]]") när boksamlingarna fortfarande var en del av museet, ett ämbete som döptes om till ''Director and Principal Librarian'' ("direktör och överbibliotekarie") 1898 och ''Director'' ("direktör") 1973, vid separeringen av British Library.<ref>{{Webbref|url = http://www.thebritishmuseum.ac.uk/the_museum/about_us/management_and_governance/directors.aspx|titel = Directors|utgivare = British Museum|datum = 14 June 2010|hämtdatum = 4 juli 2010|arkivurl = https://web.archive.org/web/20070701201603/http://www.thebritishmuseum.ac.uk/the_museum/about_us/management_and_governance/directors.aspx|arkivdatum = 1 juli 2007}}</ref>

En styrelse med 25 förvaltare (med direktören som sin räkenskapsförare i syfte att rapportera till regeringen) är ansvarig för den allmänna förvaltningen och kontrollen av museet, i enlighet med ''British Museum Act'' från 1963 och ''Museums and Galleries Act'' från 1992.<ref>{{Webbref|url = http://www.thebritishmuseum.ac.uk/the_museum/about_us/management_and_governance/museum_governance.aspx|titel = Museum governance|utgivare = British Museum|datum = 14 June 2010|hämtdatum = 4 juli 2010|arkivurl = https://web.archive.org/web/20070823153928/http://www.thebritishmuseum.ac.uk/the_museum/about_us/management_and_governance/museum_governance.aspx|arkivdatum = 23 augusti 2007}}</ref> Före 1963 års bestämmelser var museet under ledning av [[ärkebiskop av Canterbury|ärkebiskopen av Canterbury]], [[lordkansler]]n och [[Talmannen i brittiska underhuset|talman]]nen i [[Brittiska underhuset|underhuset]]. Styrelsen bildades vid museets tillkomst för att hålla samlingarna i säkerhet för nationen utan att äga dem själva, och fyller nu en i huvudsak rådgivande roll. Utnämningar av förvaltare regleras i ett regelverk fastställt i riktlinjerna om offentliga utnämningar som utfärdats av Office of the Commissioner for Public Appointments (ungefär "Kommissariens för offentliga utnämningar kansli").

== Byggnad ==
[[Fil:London May 1996 012.jpg|miniatyr|Entrén till British Museum.]]
Den grekiska [[fasad]]en mot Great Russell Street är en karaktäristisk byggnad av Sir Robert Smirke, med 44 kolonner i [[jonisk ordning]], 14 meter höga, utformade efter förebild i kolonnerna på [[Athena]]s tempel i [[Priene]] i [[Mindre Asien]]. [[Fronton]]en över huvudentrén är dekorerad med skulpturer av Sir [[Richard Westmacott]] och skildrar civilisations utvecklingen i femton allegoriska figurer. Frontonen sattes upp 1852.

Bygget påbörjades runt gården med östra flygeln (The King's Library) åren 1823–1828, följt av norra flygeln 1833–1838, som ursprungligen inrymde bland andra gallerier ett läsrum, numera Wellcome Gallery. Arbete pågick också på den norra halvan av västra flygeln (det egyptiska skulptur galleriet) 1826–1831, med [[Montagu House, Bloomsbury|Montagu House]] rivet 1842 för att ge plats för den sista delen av västra flygeln, som blev färdig 1846, och södra flygeln med dess stora pelargång, som påbörjades 1843 och avslutades 1847, när den främre hallen och stora trappan öppnades för allmänheten.<ref>Building the British Museum, Marjorie Caygill & Christopher Date 1999</ref> Museet är klätt i [[portlandsten]], men yttermurar och andra delar av byggnaden byggdes i haytorgranit från [[Dartmoor]] i South Devon, som transporteras på den unika [[Haytor Granit Tramway]].<ref>{{Webbref|url=http://www.es.ucl.ac.uk/department/collections/RockRoom/building.htm |titel=Building London |utgivare=Es.ucl.ac.uk |datum= |hämtdatum=4 juli 2010 |arkivurl=https://web.archive.org/web/20091207201115/http://www.es.ucl.ac.uk/department/collections/RockRoom/building.htm |arkivdatum= 7 december 2009 }}</ref>

== Referenser ==
<references/>

== Externa länkar ==
* {{Commons|Category:British Museum}}
* [http://www.thebritishmuseum.ac.uk/ The British Museum]
{{Londons museer}}

[[Kategori:British Museum]]
[[Kategori:Museer invigda 1753]]

title: Information

Typ av museum: Historiskt museum

Plats: Great Russell Street, London, England

Adress: Great Russell Street

Museichef: Hartwig Fischer (2016–)

Antal föremål: 8 000 000 exemplar

title: Webbplats


text:
# Karibstorsvala
Karibstorsvala (Progne dominicensis) är en fågel i familjen svalor inom ordningen tättingar.

## Utseende och läte
Karibstorsvalan är en stor svala med kluven stjärt. Hos hanen är fjäderdräkten stålblå med vit buk. Honan och ungfågeln har en likartad dräkt, men är mer sotbrun på pannan och grått eller gråbrunt på strupe och bröst. Hanens dräkt liknar sinaloastorsvalans, men denna är mindre. Honor av kuba-, sinaoloa- är eventuellt omöjliga att skilja åt i fält.
Lätena liknar blå och gråbröstad storsvala, vanligen fylliga gurglande ljud med vassa eller böjda "twick-twick". Även melodiskt gnolande och malande "churr" hörs.

## Utbredning och systematik
Fågeln förekommer i Västindien (utom Kuba och Isle of Pines) och på Tobago. Den lämnar vanligen Karibien mellan oktober och januari, men det har länge varit oklart var den övervintrar. Sentida fynd och studier visar att det åtminstone omfattar delar av norra och östra Sydamerika. Flockar har setts övervintra på Barbados och i norra Surinam. En hona som fångades på Dominica utrustades med en sändare som visade att den tillbringade vintrarna 2012 och 2013 i västra delen av delstaten Bahia i Brasilien. Tillfälligt har den påträffats bland annat på Bermuda och i Bahamas Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

## Status och hot
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

## Namn
Fågelns vetenskapliga artnamn dominicensis syftar på Santo eller San Domingo, ett gammalt namn på ön Hispaniola.

title: Karibstorsvala

wikitext:
{{Taxobox
| name = Karibstorsvala
| status = LC
| status_ref = <ref name="IUCN">{{IUCN2016.3 | assessors = Birdlife International | år = 2016 | id = 22712104 | titel = Progne dominicensis | hämtdatum = 2016-12-11}}</ref>
| image = Progne dominicensis -Tobago, Trinidad and Tobago-8.jpg
| image_caption = Karibstorsvala på [[Tobago]]
| range_map =
| range_map_caption =
| image2 =
| image2_caption =
| domain_sv = [[Eukaryoter]]
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Ryggsträngsdjur]]
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = [[Ryggradsdjur]]
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = [[Fåglar]]
| classis = Aves
| ordo_sv = [[Tättingar]]
| ordo = Passeriformes
| familia_sv = [[Svalor]]
| familia = Hirundinidae
| genus_sv =
| genus = [[Progne]]
| species_sv = '''Karibstorsvala'''
| species = P. dominicensis
| taxon = Progne dominicensis
| taxon_authority = ([[Gmelin]], 1789)
| synonyms = Karibisk storsvala
}}

'''Karibstorsvala'''<ref name="SOF">[[BirdLife Sverige]] (2021) [http://birdlife.se/tk/svenska-namn-pa-varldens-faglar/ Officiella listan över svenska namn på alla världens fågelarter]</ref> (''Progne dominicensis'') är en [[fågel]] i familjen [[svalor]] inom ordningen [[tättingar]].<ref name = "CC">Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood (2016) The eBird/Clements checklist of birds of the world: Version 2016 [http://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download http://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download], läst 2016-08-11</ref>

== Utseende och läte ==
Karibstorsvalan är en stor svala med kluven stjärt. Hos hanen är fjäderdräkten stålblå med vit buk. Honan och ungfågeln har en likartad dräkt, men är mer sotbrun på pannan och grått eller gråbrunt på strupe och bröst. Hanens dräkt liknar [[sinaloastorsvala]]ns, men denna är mindre. Honor av [[kubastorsvala|kuba-]], [[sinaloastorsvala|sinaoloa-]] är eventuellt omöjliga att skilja åt i fält.<ref name=BOW>Williams, N. R. (2020). Caribbean Martin (Progne dominicensis), version 1.0. I Birds of the World (T. S. Schulenberg, red.). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.carmar1.01</ref>

Lätena liknar [[blå storsvala|blå]] och [[gråbröstad storsvala]], vanligen fylliga gurglande ljud med vassa eller böjda "twick-twick". Även melodiskt gnolande och malande "churr" hörs.<ref>Latta, S., C. Rimmer, A. Keith, J. Wiley, H. Raffaele, K. McFarland, and E. Fernandez. 2006. Birds of the Dominican Republic and Haiti. Princeton University Press, Princeton, New Jersey.</ref>

== Utbredning och systematik ==
Fågeln förekommer i Västindien (utom [[Kuba]] och Isle of Pines) och på Tobago.<ref name="CC"/> Den lämnar vanligen Karibien mellan oktober och januari, men det har länge varit oklart var den övervintrar. Sentida fynd och studier visar att det åtminstone omfattar delar av norra och östra Sydamerika. Flockar har setts övervintra på Barbados<ref>Frost, M., and E. Massiah. 2001. Caribbean martins (Progne dominicensis) overwinter at a roost in Bridgetown, Barbados. Pitirre 14: 128-129.</ref> och i norra [[Surinam]].<ref>Ottema, O. and Chin-Joe, F. (2012). The roost of Progne martins at Paranam, Surinam, including documentation of two species new for the country. Cotinga 34: 15–18.</ref> En hona som fångades på [[Dominica]] utrustades med en sändare som visade att den tillbringade vintrarna 2012 och 2013 i västra delen av delstaten Bahia i Brasilien.<ref>Perlut, N.G., T.C. Klak, and E. Rakhimberdiev. 2017. Geolocator Data Reveal the Migration Route and Wintering Location of a Caribbean Martin (Progne dominicensis). Wilson Journal of Ornithology 129:605-610.</ref> Tillfälligt har den påträffats bland annat på [[Bermuda]]<ref>Raffaele, H., J. Wiley, O. Garrido, A. Keith, and J. Raffaele. 1998. A Guide to the Birds of the West Indies. Princeton University Press, Princeton, N.J.</ref> och i [[Bahamas]]<ref>Buden, D.W. (1987). The Birds of the Southern Bahamas: An Annotated Check-list. BOU Check-list 8. British Ornithologists’ Union, London.</ref> Den behandlas som [[monotypisk]], det vill säga att den inte delas in i några underarter.

== Status och hot ==
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal.<ref name="IUCN"/> Internationella naturvårdsunionen [[IUCN]] listar den därför som [[livskraftig]] (LC).<ref name="IUCN"/>

== Namn ==
Fågelns vetenskapliga artnamn ''dominicensis'' syftar på Santo eller San Domingo, ett gammalt namn på ön [[Hispaniola]].<ref>James A. Jobling (2010) ''The Helm Dictionary of Scientific Bird Names''. Christopher Helm, London. {{ISBN|978-1-4081-2501-4}}</ref>

== Referenser ==
<references/>

== Externa länkar ==
* {{wikispecies|Progne dominicensis|''Progne dominicensis''}}
* {{commons|Progne dominicensis|''Progne dominicensis''}}
* [https://www.xeno-canto.org/species/Progne-dominicensis Läten på xeno-canto.org]

{{taxonbar}}

[[Kategori:Svalor]]
[[Kategori:Fåglar i neotropiska regionen]]

title: Systematik

Stam: Ryggsträngsdjur · Chordata

Understam: Ryggradsdjur · Vertebrata

Klass: Fåglar · Aves

Ordning: Tättingar · Passeriformes

Familj: Svalor · Hirundinidae

Släkte: Progne

Art: Karibstorsvala · P. dominicensis

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: § Progne dominicensis

title: Synonymer

Synonymer: Karibisk storsvala


text:
# Amblydoras hancockii
Amblydoras hancockii är en fiskart som först beskrevs av Valenciennes, 1840.  Amblydoras hancockii ingår i släktet Amblydoras och familjen Doradidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

title: Amblydoras hancockii

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|fisk|datum=2013-02}}
{{Taxobox
| name = ''Amblydoras hancockii''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Ryggsträngsdjur]]
| phylum = Chordata
| classis_sv = [[Strålfeniga fiskar]]
| classis = Actinopterygii
| ordo_sv = [[Malartade fiskar]]
| ordo = Siluriformes
| familia_sv =
| familia = [[Doradidae]]
| genus_sv =
| genus = [[Amblydoras]]
| species_sv =
| species = '''Amblydoras hancockii'''
| taxon = Amblydoras hancockii
| taxon_authority = (Valenciennes, 1840)
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| subphylum = Vertebrata
| subphylum_sv = [[Ryggradsdjur]]
| superclassis = Osteichthyes
| superclassis_sv = [[Benfiskar]]
| synonyms = ''Amblydoras hancocki'' (Valenciennes, 1840)<ref name = "col480193"/>
''Doras hancockii'' Valenciennes, 1840<ref name = "col480484"/>
}}

'''''Amblydoras hancockii'''''<ref name = "col480193"/> är en [[fiskar|fisk]]art som först beskrevs av Valenciennes, 1840.  ''Amblydoras hancockii'' ingår i [[släkte]]t ''[[Amblydoras]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[Doradidae]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/amblydoras+hancockii/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "col480193">Ortega, H. and R.P. Vari (1986) Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru., Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.</ref>
<ref name = "source">''FishBase''. Froese R. & Pauly D. (eds), 2011-06-14</ref>
<ref name = "col480484">Eschmeyer, W.N. (ed.) (2000) Catalog of fishes. Updated database version of November 2000., Catalog databases as made available to FishBase in November 2000.</ref>
</references>

== Externa länkar ==
* {{wikispecies|Amblydoras hancockii|''Amblydoras hancockii''}}

[[Kategori:Malartade fiskar]]
[[Kategori:Amblydoras|hancockii]]

{{Taxonbar}}

title: Systematik

Överklass: Benfiskar · Osteichthyes

Klass: Strålfeniga fiskar · Actinopterygii

Ordning: Malartade fiskar · Siluriformes

Familj: Doradidae

Släkte: Amblydoras

Art: Amblydoras hancockii

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: § Amblydoras hancockii

Auktor: (Valenciennes, 1840)

title: Synonymer

Synonymer: Amblydoras hancocki (Valenciennes, 1840) · Doras hancockii Valenciennes, 1840


text:
# Forcipestricis gazeaui
Forcipestricis gazeaui är en stekelart som beskrevs av Burks 1968. Forcipestricis gazeaui ingår i släktet Forcipestricis och familjen sköldlussteklar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

title: Forcipestricis gazeaui

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|stekel|datum=2013-08}}
{{Taxobox
| name = ''Forcipestricis gazeaui''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Leddjur]]
| phylum = Arthropoda
| classis_sv = [[Egentliga insekter]]
| classis = Insecta
| ordo_sv = [[Steklar]]
| ordo = Hymenoptera
| familia_sv = [[Sköldlussteklar]]
| familia = Encyrtidae
| genus_sv =
| genus = [[Forcipestricis]]
| species_sv =
| species = '''Forcipestricis gazeaui'''
| taxon = Forcipestricis gazeaui
| taxon_authority = Burks, 1968
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| subphylum = Hexapoda
| subphylum_sv = [[Sexfotingar]]
| superfamilia = Chalcidoidea
| superfamilia_sv = [[Glanssteklar]]
| synonyms =
}}

'''''Forcipestricis gazeaui'''''<ref name = "col51794"/><ref name = "col51881"/><ref name = "col84913"/> är en [[steklar|stekel]]art som beskrevs av Burks 1968. ''Forcipestricis gazeaui'' ingår i [[släkte]]t ''[[Forcipestricis]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[sköldlussteklar]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/forcipestricis+gazeaui/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "col51794">Hayat, M. (2003) Records and descriptions of Indian Encyrtidae (Hymenoptera: Chalcidoidea)., JOURBOOK: Oriental Insects VOLUME: 37 PAGES: 187-259</ref>
<ref name = "col51881">López Perez, M. (2003) A preliminary list of the Encyrtidae (Hymenoptera: Chalcidoidea) of Cuba, with descriptions of two new species., JOURBOOK: Journal of Hymenoptera Research VOLUME: 12(1) PAGES: 125-135</ref>
<ref name = "col84913">Burks, B.D. (1968) A new chalcidoid parasite of a ceratopogonid midge (Hymenoptera, Encyrtidae)., JOURBOOK: Entomological News VOLUME: 79(9) PAGES: 236-240</ref>
<ref name = "source">''UCD: Universal Chalcidoidea Database''. Noyes J., 2007-09-17</ref>
</references>

{{Robotskapad stub om sköldlussteklar}}

[[Kategori:Sköldlussteklar]]
[[Kategori:Forcipestricis|gazeaui]]

title: Systematik

Ordning: Steklar · Hymenoptera

Överfamilj: Glanssteklar · Chalcidoidea

Familj: Sköldlussteklar · Encyrtidae

Släkte: Forcipestricis

Art: Forcipestricis gazeaui

title: Vetenskapligt namn

Auktor: Burks, 1968