text:
# Huating, Fujian
Huating (kinesiska: 华亭) är en köping i sydöstra Kina. Den ligger i stadsdistriktet Chengxiang i staden Putian i provinsen Fujian, omkring 88 kilometer sydväst om provinshuvudstaden Fuzhou. Antalet invånare är 93 085. Befolkningen består av 47 157 kvinnor och 45 928 män. Barn under 15 år utgör 16,0 %, vuxna 15-64 år 74 %, och äldre över 65 år 8,0 %.

title: Huating, Fujian

wikitext:
{{geobox
| Settlement
<!-- *** Mallhuvud *** -->
| name                              = Huating
| native_name                       = 华亭
| other_name                        = Huating Zhen
| category                          = Köping
| etymology                         =
| official_name                     = 华亭镇
| motto                             =
| nickname                          =
<!-- *** Bild *** -->
| image                             =
| image_caption                     =
<!-- *** Symboler *** -->
| flag                              =
| symbol                            =
| symbol_type                       =
<!-- *** Länder, regioner mm *** -->
| country                           = Kina
| country_flag                      = true
| state                             = [[Fujian]]
| state_type                        = Provins
| region                            = [[Putian]]
| region_type                       = Stad på prefekturnivå
| district                          = [[Chengxiang]]
| district_type                     = Stadsdistrikt
| municipality                      =
| municipality_type                 =
<!-- *** Delar, objekt inom området *** -->
| part                              =
| landmark                          =
| river                             =
<!-- *** Läge *** -->
| location                          =
| elevation                         = 21
| lat_d                             = 25.38162
| lat_m                             =
| lat_s                             =
| lat_NS                            =
| long_d                            = 118.88789
| long_m                            =
| long_s                            =
| long_EW                           =
| highest                           =
| highest_note                      =
| highest_elevation                 =
| highest_elevation_note            =
| lowest                            =
| lowest_note                       =
| lowest_elevation                  =
| lowest_elevation_note             =
<!-- *** Dimensioner *** -->
| length                            =
| length_orientation                =
| width                             =
| width_orientation                 =
| area                              =
| area_decimals                     =
| area_land                         =
| area_land_decimals                =
| area_water                        =
| area_water_decimals               =
| area_urban                        =
| area_urban_decimals               =
| area_metro                        =
| area_metro_decimals               =
| area_municipal                    =
| area_municipal_decimals           =
<!-- *** Befolkning *** -->
| population                        = 93085
| population_date                   = 2010
| population_note                   = <ref name = "chinapop"/>
| population_urban                  =
| population_urban_date             =
| population_urban_note             =
| population_metro                  =
| population_metro_date             =
| population_metro_note             =
| population_municipal              =
| population_municipal_date         =
| population_municipal_note         =
| population_density                =
| population_density_note           =
| population_urban_density          =
| population_urban_density_note     =
| population_metro_density          =
| population_metro_density_note     =
| population_municipal_density      =
| population_municipal_density_note =
<!-- *** Invånarnamn *** -->
| population1                       =
| population1_type                  =
| population2                       =
| population2_type                  =
| population3                       =
| population3_type                  =
<!-- *** Historia och administration *** -->
| established                       =
| established_type                  =
| date                              =
| date_type                         =
| government                        =
| government_location               =
| government_region                 =
| government_state                  =
| mayor                             =
| mayor_party                       =
| leader                            =
| leader_type                       =
<!-- *** Koder ***  -->
| timezone                          = [[China Time|CT]]
| utc_offset                        = +8
| timezone_DST                      =
| utc_offset_DST                    =
| postal_code                       =
| postal_code_type                  =
| area_code                         =
| area_code_type                    =
| code                              =
| code_type                         =
| code1                             =
| code1_type                        =
<!-- *** Fria fält *** -->
| free                              =
| free_type                         =
| free1                             =
| free1_type                        =
<!-- *** Kartor *** -->
| map                               = {{Kartposition Kina|reliefkarta_om_den_finns}}
| map_caption                       = Läge i Kina
| map_locator                       = Kina
| map_locator_x                     =
| map_locator_y                     =
<!-- *** Webbplatser *** -->
| website                           =
<!-- *** Fotnoter *** -->
| footnotes                         =
| other_name1                       = 华亭镇
| timezone_label                    = Asia/Shanghai
}}

'''Huating''' ([[kinesiska]]: '''华亭''') är en [[Kinas köpingar|köping]] i sydöstra [[Kina]]. Den ligger i stadsdistriktet [[Chengxiang]] i staden [[Putian]] i provinsen [[Fujian]]<ref name="citypop"/>, omkring 88 kilometer sydväst om provinshuvudstaden [[Fuzhou]]. Antalet invånare är <!--pop-->{{formatnum:93085}}.<ref name = "chinapop"/> Befolkningen består av {{formatnum:47157}} kvinnor och {{formatnum:45928}} män. Barn under 15 år utgör {{formatnum:16.0}} %, vuxna 15-64 år {{formatnum:74}} %, och äldre över 65 år {{formatnum:8.0}} %.<ref name = "chinapop"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "chinapop">{{webbref |url= http://pan.baidu.com/share/link?uk=2922733136&shareid=2553664090&third=0&adapt=pc&fr=ftw#path=%252F%25E3%2580%258A%25E4%25B8%25AD%25E5%259B%25BD2010%25E5%25B9%25B4%25E4%25BA%25BA%25E5%258F%25A3%25E6%2599%25AE%25E6%259F%25A5%25E5%2588%2586%25E4%25B9%25A1%25E3%2580%2581%25E9%2595%2587%25E3%2580%2581%25E8%25A1%2597%25E9%2581%2593%25E8%25B5%2584%25E6%2596%2599%25E3%2580%258Bxls|titel= 中国2010年人口普查分乡、镇、街道资料》xls (Folkräkning 2010 Kina)|hämtdatum=23 april 2016 |efternamn= |förnamn= |datum= |verk= |utgivare= Baidu.com}}</ref>
<ref name="citypop">{{Webbref |url=https://citypopulation.de/en/china/townships/putian/ |titel=China: Pútián Shì (Fújiàn)|hämtdatum=2025-03-02| datum= |verk=citypopulation.de |utgivare= |språk= |arkivurl= |arkivdatum=}}</ref>>
</references>

[[Kategori:Orter i Fujian]]

[[Kategori:WP:Projekt Kina]]

Land: Kina

Provins: Fujian

Stad på prefekturnivå: Putian

Stadsdistrikt: Chengxiang

Tidszon: CT (UTC+8)


text:
# Bygdedräkter i Älvdals härad samt Hagforstrakten
Bygdedräkter i Älvdals härad samt trakterna kring Hagfors.

## Hagfors
Ansedd som “rätt anonym” och “ganska diskret”.  Har varken förkläde eller mössa - avsikten var att detaljer skulle kunna komma i efterhand. Avsett som både som vardags- och festdräkt .
Helt autentisk kvinnodräkt från 1840, härstammad från Prästnol i gamla moderkommunen Norra Råda och hämtad från Nordiska museets samlingar - på 50-talet råddes man att ta till sig just Prästboldräkten. Det förekom dock tvister med  Värmlands Hemslöjd och dräktnämnden om dräktens lämplighet.
| Plaggtyp   | Beskrivning                                                                                | Ursprung |
| ---------- | ----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | -------- |
| Kjol       | Veckad kjol med sprund och knäppningar med små knappar Rutmönster, smått i grönt svart och rött - vävd i Hagfors hembygdsgård |          |
| Liv        | Samma tyg som kjolen. Borgerlig blus med lång ärm, ståkrage med vit knypplad spets, helfodrad                                 |          |
| Överdel    |                                                                                |          |
| Förkläde   | Inget framtagen (1973), syfte att ta fram efterhand för olika socknar                                                         |          |
| Halskläde  |                                                                                |          |
| Huvudbonad |                                                                                |          |
| Ytterplagg |                                                                                |          |
| Fotdon     |                                                                                |          |

## Nedre Älvdal
Kvinnodräkt invigd 1960.
Grön färgskala dominerande bouppteckningar av tyger . Området kan också sägas ha påverkats av vad som förekom i Bergslagen, det förekom handelsutbyte österut .
Väska bärs till dräkten: mässingsbygel med ornament, från original i  Kärnåsen . Rekonstruerad 1969 .
| Plaggtyp   | Beskrivning                                                   | Ursprung                  |
| ---------- | ------------------------------------------------------------- | ------------------------- |
| Kjol       | Grön (gulgrön)                                                |                           |
| Liv        | Randigt skörtlivstycke                                        | Grås gård, Sunnemo        |
| Överdel    |                                                               |                           |
| Förkläde   | Vardag: bomull med rött tryck på vit botten Högtid: Rött ylle | Rött: Smedstugan, Sunnemo |
| Halskläde  | Vitt . Eller: Sidensjal                                       |                           |
| Huvudbonad | Rött hårband (ogifta) Linnehatt (gifta)                       |                           |
| Ytterplagg |                                                               |                           |
| Fotdon     |                                                               |                           |

Mansdräkt för Nedre Älvdal (Hagfors, Råda, Sunnemo och Gustav Adolf) , rekonstruerad och invigd 1974 .
| Plaggtyp   | Beskrivning                                                                                | Ursprung                                                                              |
| ---------- | ----------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------------------------------------------------------------------------------- |
| Byxor      | Gult mollskin med sö-svarta sömmar dvs svart skinn under sömmarna Svart vadmal förekommer också |                                                                                |
| Väst       | Blå varp och brun-gröna ränder. Ståndkrage, hyskor och hakar eller Svart väst                   | Tygbit från väst från Uddeholmshyttan                                                 |
| Överdel    |                                                                                | Brudgumsskjorta från 1830-tal i Hagen, Ransäter                                       |
| Halskläde  |                                                                                |                                                                                |
| Huvudbonad | Brunsvart (sösvart med svart skinn under sömmarna) trindmössa                                   |                                                                                |
| Ytterplagg | Mörkt grön, vadmal med häktor                                                                   | Upphittade knappar från 1750-1800-talet Modell/snitt på rock/tröja från bouppteckning |
| Fotdon     | Svarta skor med plös Vita strumpor Gröna-röda-strumpeband                                       |                                                                                |

## Nyskoga socken
Stommen hämtats från finska Savolax. Blått och vitt dominerar. Skapad i mitten av 50-talet av Ingeborg Larsson .
| Plaggtyp   | Beskrivning                                                       | Ursprung |
| ---------- | ----------------------------------------------------------------- | -------- |
| Kjol       | Vävd i röda och blå ränder                                        |          |
| Liv        | Mörkblå                                                           |          |
| Överdel    | Vit blus med silverspänne                                         |          |
| Förkläde   | Vitt                                                              |          |
| Halskläde  |                                                                   |          |
| Huvudbonad | Handbroderad mössa med vit spets (gift) Vitt band i håret (ogift) |          |
| Ytterplagg | Mörkblå jacka                                                     |          |
| Fotdon     | Vita strumpor                                                     |          |

## Dräktområde N finnskoga, Norra Ny, Dalby

### Norra Ny Socken
Norra Ny sockendräkt

### Dalby socken
Dalby sockendräkt

### N Finnskoga socken
N Finnskoga har färre bevarade plagg än andra sockar i Övre Klarälvsdalen . Det kan noteras att det i Norra Finnskoga har funnits beskrivet dräktskick från 1850-tal med tydliga influenser från Norska finnbygden , t.ex. en frack och kvinnotröja med knappar. Det finns en samstämmighet mellan vissa kvinnoplagg i Norra Ny och Norra Finnskoga . Till dräkten kan bäras väskbygel av mässing med broderi  samt nålade yllevantar i olika färger med broderier (de vanliga blommotiven med även broderier i ränder i geometriska mönster) . Det finns även bevarade förkläden i rödbottnade kattun och enfärgade ylleförkläden (av äldre typ) med bälte av runda metallbeslag .
N Finnskoga använder samma mansdräkt som i Dalby .
| Plaggtyp   | Beskrivning                                                                                | Ursprung                                                       |
| ---------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------ | -------------------------------------------------------------- |
| Kjol       | Livkjol med grön kjol . Lång och relativ snäv (empirinblandning). Röd tvinnat ullgarnsnogg längs                                                                                | Grönt exemplar, original 1840                                  |
| Liv        | Livkjol med svart ylle, knäpps åt vänster med hyskor och hakar Hög midjesöm                                                                                |                                                                |
| Överdel    |                                                                                |                                                                |
| Förkläde   | Skotskrutigt köpetyg i mörkt och blått, påverkan från borgerligt mode mitten av 1800-talet                                                                                | Original 1840                                                  |
| Halskläde  |                                                                                |                                                                |
| Huvudbonad | Ingen bevarad, rekommenderas samma linnehätta som i Norra Ny. Olika huvudkläden, t.ex. Blått och rödrutigt kan sättas ovanpå . Hårvalk med rött mönstrat band (ogift) Vit hatt (gift), ev med rutig huvudduk över knuten under hakan |                                                                |
| Ytterplagg | Mörkbrun vadmal med häktorf fram och bindslag på ärmar med smalt rött band som kantmarkering . Midjekort. Blindslag på ärmar med small rött ullgarnstofsband.                                                                        | Samma tillskärning som i Norra Ny utan markerade näsor baktill |
| Fotdon     | Svarta strumpor                                                                                |                                                                |

## Ekshärad socken
Ekshärad sockendräkt

wikiname: svwiki

in_language: sv

wikitext:
Bygdedräkter i [[Älvdals härad]] samt trakterna kring [[Hagfors]].

{{innehållsförteckning}}

==Hagfors==
Ansedd som “rätt anonym” och “ganska diskret”.  Har varken förkläde eller mössa - avsikten var att detaljer skulle kunna komma i efterhand. Avsett som både som vardags- och festdräkt <ref name=”DixnerHagfors” />.

Helt autentisk kvinnodräkt från 1840, härstammad från Prästnol i gamla moderkommunen Norra Råda och hämtad från Nordiska museets samlingar - på 50-talet råddes man att ta till sig just Prästboldräkten. Det förekom dock tvister med [[Folkdräkter_från_Värmland#Värmlands hemslöjds dräktråd och komponeringen av moderna dräkter| Värmlands Hemslöjd och dräktnämnden]] om dräktens lämplighet.

{| class="wikitable"
|+Dräkt
|-
! Plaggtyp !! Beskrivning !! Ursprung
|-
| Kjol
| Veckad kjol med sprund och knäppningar med små knappar
Rutmönster, smått i grönt svart och rött - vävd i Hagfors hembygdsgård
|
|-
| Liv
| Samma tyg som kjolen. Borgerlig blus med lång ärm, ståkrage med vit knypplad spets, helfodrad
|
|-
| Överdel
|
|
|-
| Förkläde
| Inget framtagen (1973), syfte att ta fram efterhand för olika socknar
|
|-
| Halskläde
|
|
|-
| Huvudbonad
|
|
|-
| Ytterplagg
|
|
|-
| Fotdon
|
|
|-
|}

==Nedre Älvdal==
Kvinnodräkt invigd 1960.

Grön färgskala dominerande bouppteckningar av tyger <ref name=”FredrikssonNAlvdal” />. Området kan också sägas ha påverkats av vad som förekom i Bergslagen, det förekom handelsutbyte österut <ref name=”FredrikssonNAlvdal” />.

Väska bärs till dräkten: mässingsbygel med ornament, från original i <ref name=”Berg” /> Kärnåsen <ref name=”FredrikssonNAlvdal” />. Rekonstruerad 1969 <ref name=”Berg” />.
{| class="wikitable"
|+Dräkt
|-
! Plaggtyp !! Beskrivning !! Ursprung
|-
| Kjol
| Grön <ref name=”FredrikssonNAlvdal” /> (gulgrön) <ref name=”DixnerNAlvdal” />
|
|-
| Liv
| Randigt skörtlivstycke <ref name=”Berg” />
| Grås gård, Sunnemo <ref name=”FredrikssonNAlvdal” />
|-
| Överdel
|
|
|-
| Förkläde
| Vardag: bomull med rött tryck på vit botten
Högtid: Rött ylle
<ref name=”Berg” />
| Rött: Smedstugan, Sunnemo <ref name=”FredrikssonNAlvdal” />
|-
| Halskläde
| Vitt <ref name=”Berg” /> . Eller: Sidensjal <ref name=”FredrikssonNAlvdal” />
|
|-
| Huvudbonad
| Rött hårband (ogifta) <ref name=”Berg” />
Linnehatt (gifta) <ref name=”FredrikssonNAlvdal” />
|
|-
| Ytterplagg
|
|
|-
| Fotdon
|
|
|-
|}

Mansdräkt för Nedre Älvdal (Hagfors, Råda, Sunnemo och Gustav Adolf) <ref name=”DixnerNAlvdal” />, rekonstruerad och invigd 1974 <ref name=”Berg” />.

{| class="wikitable"
|+Dräkt
|-
! Plaggtyp !! Beskrivning !! Ursprung
|-
| Byxor
| Gult mollskin med sö-svarta sömmar dvs svart skinn under sömmarna <ref name=”DixnerNAlvdal” />

Svart vadmal förekommer också <ref name=”Berg” />
|
|-
| Väst
| Blå varp och brun-gröna ränder.
Ståndkrage, hyskor och hakar <ref name=”DixnerNAlvdal” />

eller

Svart väst <ref name=”Berg” />
| Tygbit från väst från Uddeholmshyttan <ref name=”DixnerNAlvdal” />
|-
| Överdel
|
| Brudgumsskjorta från 1830-tal i Hagen, Ransäter <ref name=”DixnerNAlvdal” />
|-
| Halskläde
|
|
|-
| Huvudbonad
| Brunsvart (sösvart med svart skinn under sömmarna) trindmössa <ref name=”DixnerNAlvdal” />
|
|-
| Ytterplagg
| Mörkt grön, vadmal <ref name=”DixnerNAlvdal” /> med häktor <ref name=”Berg” />
| Upphittade knappar från 1750-1800-talet
Modell/snitt på rock/tröja från bouppteckning <ref name=”DixnerNAlvdal” />
|-
| Fotdon
| Svarta skor med plös
Vita strumpor
Gröna-röda-strumpeband <ref name=”DixnerNAlvdal” />
|
|-
|}

==Nyskoga socken==
Stommen hämtats från finska [[Savolax]]. Blått och vitt dominerar. Skapad i mitten av 50-talet av Ingeborg Larsson <ref>
{{tidningsref |författare=Bergqvist, Christer |rubrik=Nyskogadräkten ur Wermlandsbilders arkiv En färgbildserie i NWT 1973 “Bygdedräkter från Värmland” |sid=27 |hämtdatum=2020-07-07 |språk=Svenska |arkivurl=http://www.wermlandsbilder.se/Arkiv01/visa.php?id=24772&aid=0 |arkivdatum=2019-09-29 }}
</ref>.

{| class="wikitable"
|+Dräkt
|-
! Plaggtyp !! Beskrivning !! Ursprung
|-
| Kjol
| Vävd i röda och blå ränder
|
|-
| Liv
| Mörkblå
|
|-
| Överdel
| Vit blus med silverspänne
|
|-
| Förkläde
| Vitt
|
|-
| Halskläde
|
|
|-
| Huvudbonad
| Handbroderad mössa med vit spets (gift)
Vitt band i håret (ogift)
|
|-
| Ytterplagg
| Mörkblå jacka
|
|-
| Fotdon
| Vita strumpor
|
|-
|}

==Dräktområde N finnskoga, Norra Ny, Dalby==
===Norra Ny Socken===
[[Norra Ny sockendräkt]]

===Dalby socken===
[[Dalby sockendräkt]]

===N Finnskoga socken===
N Finnskoga har färre bevarade plagg än andra sockar i Övre Klarälvsdalen <ref name=”VUFinns” />. Det kan noteras att det i Norra Finnskoga har funnits beskrivet dräktskick från 1850-tal med tydliga influenser från Norska finnbygden <ref name=”NylenVarmlandsdrakt” />, t.ex. en frack och kvinnotröja med knappar. Det finns en samstämmighet mellan vissa kvinnoplagg i Norra Ny och Norra Finnskoga <ref name=”VUFinns” />. Till dräkten kan bäras väskbygel av mässing med broderi <ref name=”VUFinns” /> samt nålade yllevantar i olika färger med broderier (de vanliga blommotiven med även broderier i ränder i geometriska mönster) <ref name=”VUFinns” />. Det finns även bevarade förkläden i rödbottnade kattun och enfärgade ylleförkläden (av äldre typ) med bälte av runda metallbeslag <ref name=”Berg” />.

N Finnskoga använder samma mansdräkt som i [[Dalby_sockendräkt|Dalby]] <ref name=”VUFinns” />.

{| class="wikitable"
|+Dräkt
|-
! Plaggtyp !! Beskrivning !! Ursprung
|-
| Kjol
| Livkjol med grön kjol <ref name=”Berg” />. Lång och relativ snäv (empirinblandning). Röd tvinnat ullgarnsnogg längs
| Grönt exemplar, original 1840
|-
| Liv
| Livkjol med svart ylle, knäpps åt vänster med hyskor och hakar <ref name=”Berg” /> Hög midjesöm <ref name=”VUFinns” />
|
|-
| Överdel
|
|
|-
| Förkläde
| Skotskrutigt köpetyg i mörkt och blått, påverkan från borgerligt mode mitten av 1800-talet <ref name=”Berg” />
| Original 1840
|-
| Halskläde
|
|
|-
| Huvudbonad
| Ingen bevarad, rekommenderas samma linnehätta som i Norra Ny. Olika huvudkläden, t.ex. Blått och rödrutigt kan sättas ovanpå <ref name=”VUFinns” />.
Hårvalk med rött mönstrat band (ogift) <ref name=”Berg” />
Vit hatt (gift), ev med rutig huvudduk över knuten under hakan <ref name=”Berg” />
|
|-
| Ytterplagg
| Mörkbrun vadmal med häktorf fram och bindslag på ärmar med smalt rött band som kantmarkering <ref name=”Berg” />. Midjekort. Blindslag på ärmar med small rött ullgarnstofsband. <ref name=”VUFinns” />
| Samma tillskärning som i Norra Ny utan markerade näsor baktill <ref name=”VUFinns” />
|-
| Fotdon
| Svarta strumpor <ref name=”Berg” />
|
|-
|}

==Ekshärad socken==
[[Ekshärad sockendräkt]]

==Referenser==
<references>

<ref name=”Berg”>
{{bokref
 | efternamn=Arnö Berg
 | förnamn=Inga
| medförfattare=Hazelius Berg, Gunnel
 | titel=Folkdräkter och bygdedräkter från hela Sverige
 | år=1975
 | utgivare=ICA-förlaget AB
 | utgivningsort=Västerås
| språk=Svenska
| isbn=9789153403395
| medförfattarlänk =Gunnel_Hazelius-Berg
}}
</ref>

<ref name=”DixnerHagfors”>
{{tidningsref |författare=Dixner, K.E. |rubrik=Hagforsdräkten  ur Wermlandsbilders arkiv En färgbildserie i NWT 1973 “Bygdedräkter från Värmland” |sid=28 |hämtdatum=2020-07-07 |språk=Svenska |arkivurl=http://www.wermlandsbilder.se/Arkiv01/visa.php?id=24772&aid=0 |arkivdatum=2019-09-29 }}
</ref>

<ref name=”DixnerNAlvdal”>
{{tidningsref |författare=Dixner, K.E. |rubrik=Märkliga fyndplatser när Nedre Älvdal fick bygdedräkt ur Wermlandsbilders arkiv En färgbildserie i NWT 1973 “Bygdedräkter från Värmland”  |sid=36-37 |hämtdatum=2020-07-07 |språk=Svenska |arkivurl=http://www.wermlandsbilder.se/Arkiv01/visa.php?id=24772&aid=0 |arkivdatum=2019-09-29 }}
</ref>

<ref name=”FredrikssonNAlvdal”>
{{tidningsref |författare=Fredriksson, Mats |rubrik=Våra bygdedräkter: Nedre Älvdalen ur Wermlandsbilders arkiv En färgbildserie i NWT 1973 “Bygdedräkter från Värmland”  |år=1974 |sid=109 |hämtdatum=2020-07-07 |språk=Svenska |arkivurl=http://www.wermlandsbilder.se/Arkiv01/visa.php?id=24772&aid=0 |arkivdatum=2019-09-29 }}
 </ref>

<ref name=”VUFinns”>
{{tidningsref |författare=Värmländska Ungdomsringen |rubrik=Våra bygdedräkter Kvinnodräkt i N.Finnskoga ur Wermlandsbilders arkiv En färgbildserie i NWT 1973 “Bygdedräkter från Värmland” |år=1974 |sid=53-54 |hämtdatum=2020-07-07 |språk=Svenska |arkivurl=http://www.wermlandsbilder.se/Arkiv01/visa.php?id=24772&aid=0 |arkivdatum=2019-09-29 }}
 </ref>

<ref name=”NylenVarmlandsdrakt”>
{{tidskriftsref
 | författare = Nylén, Anna-Maja
 | redaktör =Ståhl, Manne
 | rubrik = Kring Värmlands folkliga dräkt
 | url = http://bilder.varmlandsmuseum.se/fotoweb/archives/5003-%C3%96ppet-arkiv/Bildarkiv/Publikationer%20och%20dokument/%C3%85rsb%C3%B6cker/1973.pdf.info#c=%2Ffotoweb%2Farchives%2F5003-%25C3%2596ppet-arkiv%2F%3Fq%3Dv%25C3%25A4rmland%2520f%25C3%25B6rr%2520och%2520nu%25201973
 | år =1973
 | tidskrift = Värmland Förr och nu
 | volym = 71
 | utgivare = Värmlands museum
 | hämtdatum = 2020-08-02
 | språk =Svenska
| författarlänk =Anna-Maja_Nylén
}}
</ref>

</references>

{{Svenska_Folkdräkter}}

[[Kategori:Folkdräkter från Värmland| ]]
[[Kategori:Kultur i Värmland]]


text:
# Kaianders Sempler
Kaianders Sempler, folkbokförd Kai Anders Sempler, född 10 april 1946 i New York i USA, är en svensk vetenskapsjournalist och illustratör.
Sempler studerade arkitektur vid Chalmers tekniska högskola 1965–1970, matematik och oceanografi vid Göteborgs universitet 1970–1971. Han var med och grundade tidskriften Musikens makt 1973 och har varit verksam som illustratör sedan 1976.
Sempler har sedan 1978 till 2018 varit knuten till tidningen Ny Teknik som regelbunden krönikör och kåsör och med teknikpolitiska satirteckningar. Han har även regelbundet fram till 2015 skrivit krönikor i tidningarna Affärsvärlden, Teknikhistoria och Kemivärlden.
Sempler är tidigare ordförande för Svenska föreningen för vetenskapsjournalistik 2002-2004 och var åter ordförande 2015. Han var tidigare svensk representant och styrelsemedlem i European Union of Science Journalists’ Associations, EUSJA. Han har också varit mentor för fransktalande afrikanska vetenskapsjournalister genom WFSJ, World Federation of Science Journalists med säte i Kanada. Sempler har också varit styrelsemedlem i Svenska Pugwashgruppen.
Kaianders Semplers specialitet är teknik- och vetenskapshistoria, och han har medverkat som både tecknare och författare i teknikhistoriska böcker som Resan till Kristallpalatset (tillsammans med Erik Mellgren) om den industriella revolutionens England och Lillasyster Ester på äventyr i kemivärlden.
Under en period på 1980-talet gjorde han tillsammans med musikern Jonas Forssell visor till Sveriges radios miljöredaktion. Numera tillhör han blåssektionen i coverbandet Märta and the Cadillacs.
Kaianders leder också tillsammans med kollegan Erik Mellgren sedan 2014 teknikhistoriska resor till Storbritannien, Tyskland och Frankrike i samarbete med resebyrån Historiska resor.
Kaianders Sempler utsågs 2017 till hedersdoktor vid Chalmers tekniska högskola, med motiveringen "sin framstående gärning som vetenskapsjournalist och folkbildare inom naturvetenskap och teknik. Genom sitt arbete med både text och bild är han en föregångare i dagens vetenskapliga kommunikation inom både forskning och undervisning".

title: Kaianders Sempler

wikitext:
{{Faktamall biografi WD}}
'''Kaianders Sempler''', folkbokförd ''Kai Anders Sempler'', född 10 april 1946 i [[New York]] i [[USA]], är en svensk [[vetenskapsjournalistik|vetenskapsjournalist]] och [[illustratör]].<ref name="VÄD93">{{runeberg.org|vemardet|1993|0984.html Sempler, Kai-Anders}}</ref>

Sempler studerade [[arkitektur]] vid [[Chalmers tekniska högskola]] 1965–1970, [[matematik]] och [[oceanografi]] vid [[Göteborgs universitet]] 1970–1971.<ref name="VÄD93"/> Han var med och grundade tidskriften ''[[Musikens makt (tidning)|Musikens makt]]'' [[Musikåret 1973|1973]] och har varit verksam som illustratör sedan 1976.

Sempler har sedan 1978 till 2018 varit knuten till tidningen ''[[Ny Teknik]]'' som regelbunden krönikör och kåsör och med teknikpolitiska [[satir]]teckningar. Han har även regelbundet fram till 2015 skrivit krönikor i tidningarna ''[[Affärsvärlden]], [http://www.almatalent.se/teknikhistoria Teknikhistoria]'' och [http://www.kemivarldenbiotech.se/ ''Kemivärlden''].

Sempler är tidigare ordförande för [http://www.smvj.se/ Svenska föreningen för vetenskapsjournalistik] 2002-2004 och var åter ordförande 2015. Han var tidigare svensk representant och styrelsemedlem i [http://www.eusja.org/ European Union of Science Journalists’ Associations,] EUSJA. Han har också varit mentor för fransktalande afrikanska vetenskapsjournalister genom WFSJ, World Federation of Science Journalists med säte i Kanada. Sempler har också varit styrelsemedlem i [[Svenska Pugwashgruppen]].

Kaianders Semplers specialitet är teknik- och [[vetenskapshistoria]], och han har medverkat som både tecknare och författare i teknikhistoriska böcker som ''Resan till Kristallpalatset'' (tillsammans med [[Erik Mellgren]]) om den [[industriella revolutionen]]s [[England]] och ''Lillasyster Ester på äventyr i kemivärlden''.

Under en period på 1980-talet gjorde han tillsammans med musikern [[Jonas Forssell]] visor till Sveriges radios miljöredaktion.<ref name=":0">{{Webbref|url=http://www.eusja.org/doctor-honoris-causa-kaianders-sempler/|titel=Doctor honoris causa Kaianders Sempler|hämtdatum=2017-12-28|författare=Hanns-J. Neubert|utgivare=EUSJA - European Union of Science Journalists' Associations}}</ref> Numera tillhör han blåssektionen i coverbandet [https://sites.google.com/site/mertaandthecadillacs/ Märta and the Cadillacs].

Kaianders leder också tillsammans med kollegan Erik Mellgren sedan 2014 teknikhistoriska resor till Storbritannien, Tyskland och Frankrike i samarbete med resebyrån Historiska resor.

Kaianders Sempler utsågs 2017 till hedersdoktor vid Chalmers tekniska högskola,<ref>{{Webbref|url=http://www.chalmers.se/sv/nyheter/Sidor/Hedersdoktorer-2017.aspx|titel=Vetenskapsjournalist, geodet och fysiker blir Chalmers hedersdoktorer 2017|hämtdatum=2017-12-28|datum=2017-02-15, 2017-02-17|utgivare=Chalmers Tekniska Högskola}}</ref><ref name=":0" /> med motiveringen "sin framstående gärning som vetenskapsjournalist och folkbildare inom naturvetenskap och teknik. Genom sitt arbete med både text och bild är han en föregångare i dagens vetenskapliga kommunikation inom både forskning och undervisning".

==Bibliografi (urval)==
* {{Bokref|titel=Nuclear power for beginners|url=https://www.worldcat.org/oclc/21407917|utgivare=Writers and Readers|år=1978|isbn=0-906386-06-3|oclc=21407917|efternamn=Croall, Stephen och Sempler, Kai-Anders}}
** {{bokref|efternamn=Croall|förnamn=Stephen|medförfattare=Sempler Kai-Anders, Sandblad Håkan|titel=Kärnkraft för nybörjare|år=1979|utgivare=Barrikaden|utgivningsort=Farsta|språk=swe|libris=600922|utgåva=3., omarb. uppl.}}
* {{bokref|efternamn=Sempler|förnamn=Kai-Anders|titel=Kaianders teckniska hopkok och andra tavlor ur teknikdebatten|år=1982|utgivare=Ingenjörsförl.|utgivningsort=Stockholm|språk=swe|isbn=91-7284-145-1|libris=7631939}}
* {{bokref|efternamn=[[Erik Mellgren|Mellgren]]|förnamn=Erik|medförfattare=Sempler Kai-Anders|titel=Resan till Kristallpalatset: ett besök i den industriella revolutionens England|hämtdatum=|år=1989|utgivare=Ny teknik|utgivningsort=Stockholm|språk=swe|isbn=91-7324-352-3|libris=7634289|sid=|utgåva=1. uppl.}}
* {{bokref|efternamn=Sempler|förnamn=Kai-Anders|titel=Lillasyster Ester på äventyr i kemivärlden: 19 kemihistoriska kåserier|år=2003|utgivare=Kemivärlden med Kemisk tidskrift|utgivningsort=Lidingö|språk=swe|isbn=91-7548-676-8|libris=9337659}}

== Källor ==
<references/>

== Externa länkar ==
* {{libris namn|Sempler|Kaianders}}
*[https://m.facebook.com/101361894645/videos/10153883782684646/ Kaianders sjunger Sugarman med Märta and the Cadillacs]

{{Auktoritetsdata}}

{{STANDARDSORTERING:Sempler, Kaianders}}
[[Kategori:Svenska journalister under 1900-talet]]
[[Kategori:Personer inom proggrörelsen]]
[[Kategori:Män]]
[[Kategori:Födda 1946]]
[[Kategori:Levande personer]]
[[Kategori:Svenska vetenskapsjournalister]]
[[Kategori:Hedersdoktorer vid Chalmers tekniska högskola]]
[[Kategori:Personer från New York]]

Medborgare i: Sverige

Sysselsättning: Journalist


text:
# Gösta Tegnér
Gösta Esaias Tegnér, född den 31 oktober 1910 i Stockholm, död den 9 oktober 1984 i Danderyds församling, var en svensk militär och hovman.

## Biografi
Tegnér avlade sjöofficersexamen 1934. Han blev fänrik i flottan samma år och löjtnant där 1937. Tegnér genomgick flygskolan i Ljungbyhed 1936–1937 och Flygkrigshögskolan 1943–1944. Han övergick som löjtnant till flygvapnet 1938. Tegnér befordrades till kapten där 1942, till major 1949, till överstelöjtnant 1956 och till överste 1960. Han var flygattaché i London och Haag 1956–1961 och i Washington och i Ottawa 1961–1965. Tegnér blev adjutant hos kungen 1950, överadjutant 1965 och tjänstgörande kammarherre hos hertigen av Halland 1966. Han var hovmarskalk och chef för hertigens hovförvaltning 1968–1974. Tegnér blev riddare av Vasaorden 1946 och av Svärdsorden 1949 samt kommendör av Nordstjärneorden 1967 och kommendör av första klassen av samma orden 1972. Han vilar på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

title: Gösta Tegnér

wikitext:
{{Faktamall biografi WD}}
'''Gösta Esaias Tegnér''', född den [[31 oktober]] [[1910]] i [[Stockholm]], död den [[9 oktober]] [[1984]] i [[Danderyds församling]], var en [[Sverige|svensk]] [[militär]] och [[hovman]].

==Biografi==
Tegnér avlade [[sjöofficersexamen]] 1934. Han blev [[fänrik]] i [[Svenska flottan|flottan]] samma år och [[löjtnant]] där 1937. Tegnér genomgick [[flygskolan]] i [[Ljungbyhed]] 1936–1937 och [[Flygkrigshögskolan]] 1943–1944. Han övergick som löjtnant till [[Svenska flygvapnet|flygvapnet]] 1938. Tegnér [[befordrad]]es till [[kapten]] där 1942, till [[major]] 1949, till [[överstelöjtnant]] 1956 och till [[överste]] 1960. Han var [[flygattaché]] i [[London]] och [[Haag]] 1956–1961 och i [[Washington, DC|Washington]] och i [[Ottawa]] 1961–1965. Tegnér blev [[adjutant]] hos [[Gustav VI Adolf|kungen]] 1950, [[överadjutant]] 1965 och tjänstgörande [[kammarherre]] hos [[Prins Bertil|hertigen av Halland]] 1966. Han var [[hovmarskalk]] och chef för hertigens hovförvaltning 1968–1974. Tegnér blev [[riddare]] av [[Vasaorden]] 1946 och av [[Svärdsorden]] 1949 samt kommendör av [[Nordstjärneorden]] 1967 och kommendör av första klassen av samma orden 1972. Han vilar på [[Norra begravningsplatsen]] utanför Stockholm.

== Källor ==

* [https://gupea.ub.gu.se/bitstream/2077/64015/1/gupea_2077_64015_1.pdf Kungl. Flottan] i ''[[Sveriges statskalender]]'' 1935
* [https://gupea.ub.gu.se/bitstream/2077/64196/1/gupea_2077_64196_1.pdf Kungl. Flottan] i ''[[Sveriges statskalender]]'' 1938
* {{runeberg.org|statskal|1947|0423.html Kungl. Flygvapnet}}
* {{runeberg.org|statskal|1955|0462.html Kungl. Flygvapnet}}
* {{runeberg.org|statskal|1955|1312.html Riddare av Kungl. Svärdsorden}}
* {{runeberg.org|statskal|1955|1539.html Riddare av Kungl. Vasaorden}}
* ''[[Svenska Dagbladet]]'' den 7 juni 1967, sidan 12
* ''Svenska Dagbladet'' den 12 november 1972, sidan 11
* {{runeberg.org|vemardet|1985|1092.html Tegnér, Gösta}}
* {{runeberg.org|vemardet|1993|1271.html Döda 1982–1992}}
* [https://www.svenskagravar.se/gravsatt/55936643 Tegnér, Gösta Esaias] på ''SvenskaGravar.se''

{{STANDARDSORTERING:Tegner, Gösta}}

[[Kategori:Överstar i svenska armén]]
[[Kategori:Svenska attachéer]]
[[Kategori:Svenska hovmarskalkar]]
[[Kategori:Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden]]
[[Kategori:Riddare av Svärdsorden]]
[[Kategori:Riddare av Vasaorden]]
[[Kategori:Svenska militärer under 1900-talet]]
[[Kategori:Militärer från Stockholm]]
[[Kategori:Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm]]
[[Kategori:Födda 1910]]
[[Kategori:Avlidna 1984]]
[[Kategori:Män]]

Född: 31 oktober 1910

Död: 9 oktober 1984 (73 år)

Sysselsättning: Militär


text:
# Amauropelma anzses
Amauropelma anzses är en spindelart som beskrevs av Raven och Kylie S. Stumkat 200. Amauropelma anzses ingår i släktet Amauropelma och familjen Ctenidae.
Artens utbredningsområde är Queensland. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

title: Amauropelma anzses

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|spindel|datum=2013-02}}
{{Taxobox
| name = ''Amauropelma anzses''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Leddjur]]
| phylum = Arthropoda
| classis_sv = [[Spindeldjur]]
| classis = Arachnida
| ordo_sv = [[Spindlar]]
| ordo = Araneae
| familia_sv =
| familia = [[Ctenidae]]
| genus_sv =
| genus = [[Amauropelma]]
| species_sv =
| species = '''Amauropelma anzses'''
| taxon = Amauropelma anzses
| taxon_authority = [[Raven (auktor)|Raven]] & [[Kylie S. Stumkat|Stumkat]], 2001
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| synonyms =
}}

'''''Amauropelma anzses'''''<ref name = "col286559"/> är en [[spindlar|spindel]]art som beskrevs av [[Raven (auktor)|Raven]] och [[Kylie S. Stumkat]] 200. ''Amauropelma anzses'' ingår i [[släkte]]t ''[[Amauropelma]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[Ctenidae]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/>

Artens utbredningsområde är [[Queensland]].<ref name = "COL"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/amauropelma+anzses/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "col286559">Raven, R. J., K. Stumkat & M. R. Gray (2001) Revisions of Australian ground-hunting spiders: I., ''Amauropelma'' gen. nov. (Araneomorphae: Ctenidae). ''Rec. West. Aust. Mus. Suppl.'' '''64''': 187-227.</ref>
<ref name = "source">''SpidCat: The World Spider Catalog''. Platnick N.I. & Raven R.J., 2008-01-07</ref>
</references>

{{Robotskapad stub om spindlar}}

[[Kategori:Spindlar]]
[[Kategori:Amauropelma|anzses]]

title: Systematik

Domän: Eukaryoter · Eukaryota

Rike: Djur · Animalia

Stam: Leddjur · Arthropoda

Klass: Spindeldjur · Arachnida

Ordning: Spindlar · Araneae

Familj: Ctenidae

Släkte: Amauropelma

Art: Amauropelma anzses

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: Hitta fler artiklar om djur med Djurportalen

Auktor: Raven & Stumkat, 2001


text:
# Gemelliporina glabra
Gemelliporina glabra är en mossdjursart som först beskrevs av Smitt 1873.  Gemelliporina glabra ingår i släktet Gemelliporina och familjen Cleidochasmatidae.
Artens utbredningsområde är Mexikanska golfen. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

title: Gemelliporina glabra

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|mossdjurs|datum=2013-01}}
{{Taxobox
| name = ''Gemelliporina glabra''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Mossdjur]]
| phylum = Bryozoa
| classis_sv =
| classis = [[Gymnolaemata]]
| ordo_sv =
| ordo = [[Cheilostomatida]]
| familia_sv =
| familia = [[Cleidochasmatidae]]
| genus_sv =
| genus = [[Gemelliporina]]
| species_sv =
| species = '''Gemelliporina glabra'''
| taxon = Gemelliporina glabra
| taxon_authority = ([[Smitt (auktor)|Smitt]], 1873)
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| synonyms =
}}

'''''Gemelliporina glabra'''''<ref name = "col442248"/> är en [[mossdjur|mossdjurs]]art som först beskrevs av [[Smitt (auktor)|Smitt]] 1873.  ''Gemelliporina glabra'' ingår i [[släkte]]t ''[[Gemelliporina]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[Cleidochasmatidae]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/>

Artens utbredningsområde är [[Mexikanska golfen]].<ref name = "COL"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/gemelliporina+glabra/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "col442248">Winston, J. E. and F. J. Maturo Jr. (2009) Bryozoans (Ectoprocta) of the Gulf of Mexico,, </ref>
<ref name = "source">''WoRMS Bryozoa: World Marine Bryozoa Database''. Bock P. & Gordon D., 2010-12-10</ref>
</references>

[[Kategori:Mossdjur]]
[[Kategori:Gemelliporina|glabra]]

title: Systematik

Stam: Mossdjur · Bryozoa

Klass: Gymnolaemata

Ordning: Cheilostomatida

Familj: Cleidochasmatidae

Släkte: Gemelliporina

Art: Gemelliporina glabra

title: Vetenskapligt namn


text:
# Louise de La Vallière
Louise Françoise de La Baume Le Blanc, född 6 augusti 1644 i Tours, död 7 juni 1710, var den franske kungen Ludvig XIV:s mätress mellan 1661 och 1667. Hon blev 1667 hertiginna av La Vallière och Vaujours.
Louise de la Vallière beskrivs som osjälvisk och undergiven och uppriktigt förälskad i kungen som person snarare än hans mätress för vinnings skull. Hon var en ogift hovfröken då hon 1661 blev ömsesidigt förälskad i kungen då hon agerade täckmantel för hans uppvaktning av sin svägerska Henrietta. Deras förhållande hölls hemligt fram till att hon 1663 födde deras första barn.
1664 presenterades hon öppet vid hovet som erkänd mätress, och blev känd som beskyddare av kultur och en skicklig ryttare. Hon fick fyra barn med kungen. 1667 ersattes hon som kungens älskarinna av Madame de Montespan, men eftersom denna var gift tvingades hon stanna kvar och fortsätta spela rollen som mätress för att dölja kungens nya förhållande. År 1674 valde hon att gå i kloster, och ägnade sig resten av sitt liv åt en extrem botgöring.

## Tidigt liv
Louise de la Vallière var dotter till officeren Laurent de La Baume Le Blanc, som kallade sig La Vallière efter en egendom vid Amboise, och Françoise Le Provost. Efter faderns död 1651 gifte modern om sig 1655 med Jacques de Courtarvel, markis de Saint-Rémy, som tillhörde hovet genom sin anställning hos Gaston av Orléans i Blois.
Louise uppfostrades med döttrarna till prins Gaston av Orléans och blev genom en släktings kontakter år 1661 utsedd till hovfröken åt kungens nygifta svägerska Henrietta av England. Louise beskrivs som en skönhet, blond, blåögd och välväxt, men haltade något. Som person beskrivs hon som oskyldig, blygsam, undergiven och naiv, med en tendens att lätt grips av oro och få dåligt samvete.

## Mätress

### Hemlig älskarinna
Kung Ludvig XIV:s flirt med sin svägerska Henrietta väckte skandal och gjorde att hans hustru och bror bad hans mor att tillrättavisa honom. För att dämpa skvallret beslöt Henrietta och Ludvig att låtsas att han besökte henne för att han var förälskad i en av hennes hovdamer, och La Vallière valdes ut för denna roll. Hon hade då befunnit sig vid hovet i endast två månader. Planen hade oförutsedda konsekvenser, då La Vallière och Ludvig blev förälskade i varandra, och inledde ett förhållande på riktigt.
Louise de la Vallière beskrivs som uppriktigt förälskad i kungen för hans egen skull, och visade inget intresse för några andra fördelar än att få träffa honom, och förälskelsen var ömsesidig. La Vallière var religiös och uppges ha haft lätt att gripas av samvetsförebråelser över att hon levde i synd genom att medverka i äktenskapsbrott, men att hon ändå accepterade det så länge förhållandet var lyckligt, och hon var intensivt förälskad och lojal mot kungen.
Skvallret vid hovet gjorde snart förhållandet känt, men det var inget offentligt förhållande utan snarare en öppen hemlighet, och La Vallière var länge ingen officiell mätress utan snarare en hemlig älskarinna.
Louise de la Vallière uppges vara en indirekt orsak till Nicolas Fouquets fall samma år (1661), då kungen uppfattade Fouquets försök att muta La Vallière, som att Fouquet gjorde ett sexuellt närmande till henne. När Fouquet fick reda på att kungen hade en älskarinna ville han göra henne till en politisk kontakt genom vilken han kunde påverka kungen; han tog kontakt med La Vallière, gav henne komplimanger, bad om ett möta och erbjöd henne mutor, men hon vägrade och talade om allt för kungen, som uppfattade det hela som ett närmande och blev svartsjuk.
År 1662 inträffade en konflikt mellan La Vallière och Ludvig. Under fastan 1662 höll Jacques-Bénigne Bossuet en berömd predikan vid hovet där han fördömde äktenskapsbrott. La Vallière, som beskrivs som en känslig person med en tendens att få dåligt samvete, uppges ha tagit predikan som en förebråelse mot sitt förhållande.
I februari Ludvig förhörde La Vallière och de rykten som gick att greve de Guiche var Henriettas älskare, men hon vägrade att svara. Bekymrad över predikan över synden av äktenskapsbrott i kombination med konflikten med Ludvig, lämnade hon sedan hovet för klostret Sainte-Pélerine i Chaillot. När Ludvig fick redan på hennes flykt begav han sig till klostret och övertalade henne att återvända.
När kungen strax därefter avstod från att ta emot nattvarden, uppfattade alla det som en bekräftelse på att skvallret om hans hemliga förhållande med La Vallière var sant, då han i egenskap av katolik inte kunde ta nattvarden om han levde i synd, och genom att neka den hade erkänt sin egen skuld.
I mars 1662 utspelade sig en intrig iscensatt av Henriettas älskare greve de Guiche, kungens före detta kärlek Olympe Mancini och markis de Vardes för att ersätta Louise de la Vallière med Anne-Lucie de La Mothe-Houdancourt, och de skrev ett anonymt brev på spanska till drottningen för att underminera la Vallière genom att avslöja kungens otrohet för drottningen.
Brevet överlämnades dock av drottningens kammarjungfru Maria Molina till kungen, som lät förvisa Guiche från hovet.

### Erkänd mätress
Sedan kungen i juli 1663 hade givet La Vallières bror en oberättigad befordran och andra fördelar, avslöjade Henrietta och Olympe Mancini kungens otrohet för drottningen, något som gjorde denna förtvivlad och kungen ursinnig. Sommaren samma år blev la Vallière gravid, och när graviditeten inte längre kunde döljas gömde hon sig i ett hus i Paris, Palais Brion, som kungen hade köpt åt henne, och där hon i december i hemlighet födde sitt barn. Barnet överlämnades genom Jean-Baptiste Colbert till en fosterfamilj och La Vallière närvarade sedan vid en gudstjänst för att försöka tysta de allt starkare misstankarna, men hånet blev så starkt att hon tvingades lämna kyrkan då hon utsattes för offentliga kommentarer.
Födelsen av barnet gjorde att förhållandet mellan kungen och La Vallière inte längre kunde döljas. Drottningen bemötte henne öppet med fientlighet vid hovet och de andra hovdamerna som inte ville stöta sig med drottningen tog avstånd från La Vallière.
Hon avskedades från sin anställning som hovdam och bodde i det hus i Paris som kungen hade köpt åt henne, med Claude-Marie du Guast d’Artigny som sällskapsdam.
I maj 1664 höll kungen en hovfest kallad Les Plaisirs de l’île enchantée inofficiellt tillägnad La Vallière, som närvarade trots att hon inte längre hade någon anställning vid hovet. Denna fest har kallats för den tidpunkt när Louise de la Vallière offentligt erkändes som Ludvig XIV:s mätress. Det väckte skandal och kungens mor förebrådde honom kraftigt för den fara hans synd orsakade hans själ, men han förklarade att han inte kunde avstå från den; till drottningen sade han att han skulle bli en exemplarisk äkta man när han fyllde trettio, inte innan.
Efter denna fest visade sig Louise de la Vallière öppet vid hovet vid kungens sida som hans erkända mätress, och gjorde honom sällskap vid jakter, ridturer, fester och andra sällskapliga tillfällen. Ludvig XIV eskorterade demonstrativt Louise till änkedrottningens mottagningsrum på kungliga slottet där hon fick spela kort med hans bror och svägerska; även om varken änkedrottningen eller drottningen var närvarande, var detta en stark signal om att kungen önskade att hovets medlemmar i fortsättningen skulle acceptera henne och upphöra med sin sociala bojkott.
Hans mor och hustru såg sig tvungna att acceptera förhållandet. Inom societeten väckte förhållandet först stor skandal, men snart började supplikanter söka sig till henne i egenskap av värdefull kontaktperson till kungen, och bland allmänheten sjöngs sånger och förhållandet och sympati för kungen, då la Vallière ansågs vackrare än drottningen.
Louise fick mellan sex och sju barn med kungen, av vilka två uppnådde vuxen ålder. När hon födde ett andra barn i januari 1665 bad drottningen kungen att arrangera ett äktenskap för henne. Detta var ett etablerat sätt för kungar på denna tid att säkra sina älskarinnors framtid och bättre dölja ett äktenskapsbrott, då eventuella barn i fortsättningen officiellt kunde gälla för barn till älskarinnas make. Kungen gick med på saken, men Louise själv vägrade gifta sig med någon annan, eftersom hon var uppriktigt förälskad i kungen och inte ville begå en svårare synd av dubbelt äktenskapsbrott. Detta uppfattades som dumt men rörande, och Roger de Rabutin, greve de Bussy, publicerade Les Amours du Palais-Royal som beskrev henne som en känslig, snäll och osjälvisk person som älskade kungen för hans egen skull.
Louise de la Vallière beskrivs under dessa år som lycklig, medan hennes relation till kungen var stark och accepterad vid hovet; hon och Ludvig delade intresse för jakt, och vittnen beskriver henne som en skicklig ryttare, som var så säker i sadeln att hon var bekväm att stå upp på en häst medan den rörde sig, enligt uppgift efter att ha tränats av en morisk ryttare. Hon visade intresse för litteratur och filosofi, diskuterade Aristoteles och Descartes verk och tillhörde en krets intellektuella med Isaac de Benserade och Antonin Nompar de Caumont.
Hon utvecklade även sina intressen för konst och tog lektioner i målning och skulptur på Académie royale de peinture et de sculpture.
Efter sin mors död 1666 ansåg sig kungen inte längre ha någon som stod över honom och började ha tillfälliga sexuella kontakter, något som blev allt lättare när olika fraktioner vid hovet förde fram kandidater för att ersätta la Vallière som mätress. Han hade förbindelser med bland andra Catherine-Charlotte de Gramont och Anne de Rohan-Chabot utan att avsluta sitt förhållande med Louise. 27 januari 1666, sju dagar efter födseln av hennes tredje barn med kungen, lät drottningen, som ville markera sin underkastelse, Louise att så bredvid henne i kyrkan.

### Täckmantel
År 1667 undanträngdes Louise de la Vallière i realiteten av Madame de Montespan. Madame de Montespan gjorde sig bekant med både drottningen och Louise de la Vallière för att kunna tillbringa så mycket tid som möjligt i kungens sällskap.
Vid denna tid var både drottningen och Louise de la Vallière gravida, och kände sig inte i form att underhålla kungen, som lätt blev uttråkad och behövde stimulans, och de valde gärna att ta emot kungens regelbundna besök i Madame de Montespan, när de upptäckte hur hur underhållande hon kunde vara.
I slutet av 1666 började det sägas att Louise de la Vallière inte kunde underhålla kungen utan Madame de Montespan, som beskrivs som kvick, djärv och underhållande, och att kungen började föredra Montespan framför la Vallière.
Det är oklart exakt när förhållandet mellan Ludvig XIV och Louise de la Vallière avslutades och hans förhållande med Madame de Montespan började. Samtida observatörer noterade att supplikanter och medlemmar vid hovet gradvis övergav Louise de la Vallière, vilket var ett tecken på att hennes relation till kungen och därmed hennes värde som kontaktperson minskade, och istället började uppmärksamma Madame de Montespan. Någon gång mellan november 1666 och juli 1667 lyckades Madame de Montespan förföra kungen medan hennes make var frånvarande på militärtjänstgöring, och de inledde därefter ett hemligt förhållande.
Den 13 maj 1667 blev kungens dotter med Louise de la Vallière offentligt legitimerad med titeln Mademoiselle de Blois, och hennes mor Louise de la Vallière tilldelades rangen hertiginnan de Vaujours. I samband med detta förklarade kungen att han inte längre skulle återgå till synden äktenskapsbrott, och av många uppfattades detta som Vallières egentliga avsked och pensionering som mätress.
I maj 1667 lämnade kungen hovet på Slottet i Fontainebleau och begav sig av för att delta i kriget i de Spanska Nederländerna. Drottningen och hennes hovdamer, inklusive Madame de Montespan, begav sig en tid efter för att ta farväl av kungen i Compiègne.
La Vallière fick inte tillstånd att följa med, men hon följde efter på eget initiativ, och hann upp drottningens läger i La Fare i juni. Hennes ankomst orsakade ett uppträde med drottningen, som klagade offentligt. När kungen mötte följet gensköts han av La Vallière som kastade sig för hans fötter, något han reagerade illa på.
Varken drottningen eller La Vallière tycks ha varit medvetna om att kungen hade ett förhållande med Madame de Montespan. Tvärtom uttryckte Madame de Montespan öppet sin sympati med drottningen över La Vallières uppträdande.
Under vistelsen i Compiègne mottog drottningen ett anonymt brev som informerade henne om att kungen hade inlett ett förhållande med Madame de Montespan. Drottningen avslöjade brevets innehåll för sina hovdamer och förklarade öppet att hon inte trodde på det.
Montespans make trodde däremot på brevet, och hans reaktion förorsakade en skandal som förstörde alla möjligheter att hålla förhållandet hemligt. Han klagade offentligt på kungens förhållande med hans fru, läxade upp kungen med religiösa argument mot äktenskapsbrott, och förklarade att han skulle hämnas på kungen genom att se till att han fick en könssjukdom som han skulle smitta kungen med genom sin fru.
När han sedan hotade Julie d’Angennes, som han anklagade för att ha underlättat otroheten, lät kungen arrestera honom. Han frigavs snart på villkor att han höll sig borta från hovet och bosatte sig på sitt eget slott, där han dödförklarade sin fru och förbjöd deras barn från att träffa henne.
Kungens förhållande med Madame de Montespan orsakade en betydligt större skandal än hans förhållande till Louise de la Vallière. Eftersom Madame de Montespan var gift innebar deras förhållande ett dubbelt äktenskapsbrott, och kyrkan räknade det också som en betydligt värre synd; enligt kyrkan var ett förhållande mellan en gift och en ogift person en synd, men ett förhållande mellan två gifta personer en dödssynd. Enligt lag hade hennes make rätt att låsa in en otrogen hustru i kloster på livstid, och de barn en gift kvinna föddes räknades automatiskt som hennes makes, vilket innebar att han hade laglig rätt över dem.
Förhållandet mellan kungen och Montespan kunde det därför inte göras offentligt, för att skydda Madame de Montespan från de åtgärder han enligt lagen hade rätt att vidta mot en otrogen hustru.
Louise de la Vallière fick stanna kvar vid hovet och fortsätta spela rollen som mätress utåt för att agera täckmantel för kungens förhållande med Madame de Montespan. Louise de la Vallière fick dela bostad med Madame de Montespan så att kungen kunde besöka Madame de Montespan på hennes rum under officiell förespegling att besöka Louise de la Vallière, och följa med dem på deras resor och utflykter som täckmantel.

### Religiös kris
Den nya roll hon tvingades spela uppges ha plågat Louise de la Vallière svårt. Hon kom alltmer att få övertygelsen att hon straffades av Gud för sina synder. År 1670 uppgav hon att hon hade fått en mardröm där hennes själ for till helvetet, och efter detta år övergav hon alla sina tidigare intressen och började ägna sig åt religion och botgöring. Tillsammans med Jacques-Bénigne Bossuet ska hon ha författat botgöringsskriften Réflexions sur la miséricorde de Dieu 1671. När en präst erbjöd sig att ge henne nattvarden, förklarade hon att hon inte förtjänade den, och när kungens svägerska frågade henne varför hon accepterade en sådan förödmjukande tillvaro svarade hon att hon betraktade den som en botgöring för sina synder. En del trodde att hon hycklade och endast försökte manipulera kungen med detta uppträdande.
Våren 1671 lämnade La Vallière hovet och flydde till klostret i Chaillot och lämnade efter sig ett brev till kungen. Kungen sände först hertig de Lauzun och sedan markis de Bellefonds för att övertala henne att återvända. Hon svarade att hon skulle ha lämnat hovet för länge sedan om hon inte fortfarande hade älskat Ludvig och inte stod ut med att vara från honom, men att hon nu måste tänka på sin själ. När kungen fick höra hennes svar brast han i gråt och sände Colbert att hämta henne tillbaka med våld om nödvändigt. Hon återvände efter bara tolv timmar i klostret, efter att ha ställt villkoret att kungen skulle låta henne gå i kloster om hon insisterade, och mottogs av först Montespan, som uppges ha välkomnat henne med en omfamning, och sedan av kungen, som talade med henne i över en timme medan han grät.
I mars 1671 reste kungen åter på fälttåg till Flandern. Han ville ha med sig Madame de Montespan, vilket innebar att även Louise de la Vallière måste följa med som officiell täckmantel. Hon följde med sedan hon beordrats av kungen. Louise de la Vallière beskrivs under som ödmjuk och ångerfull; hon tillbringade sin tid med böner och goda gärningar, undvek festligheter och bar en tagelskjorta som botgöring under klänningen.
Vid hovet togs hennes botgöring och önskan att gå i kloster inte på allvar och hon hånades för sin obeslutsamhet. Drottningen ska dock vid denna tid ha fattat sympati för henne på grund av de förödmjukelser hon genomgick. Louise de la Vallière gjorde flera förfrågningar om vilket kloster och orden hon borde ingå och vilka kraft som ställdes. Hon nekade till att enbart bosätta sig som gäst i ett kloster, då hon ansåg att detta inte var botgöring nog, utan ville helst bli medlem i ett så strängt kloster som möjligt. Madame de Montespan sände Madame de Maintenon för att övertala henne att uppge sina planer på kloster, och försökte få henne att gå med på att endast på tillfälligt i kloster för att se om hon kunde stå ut med dess regler; men Vallière svarade återigen att detta vore inte nog botgöring.
År 1673 reste kungen till fronten i Flandern i sällskap med drottningen, Madame de Montespan i grossess (barnet föddes Tournai under färden) och Louise de La Vallière. Det var vid detta tillfälle som ett vittne ska ha blivit chockerad vid åsynen av kungen sittande i samma vagn med sin hustru och sina två mätresser och skandaliserad sagt att han sett tre drottningar av Frankrike; även Madame de Maintenon följde med i egenskap av guvernant.
I december 1673 närvarade hon som gudmor vid dopet av Madame de Montespans tredje barn med kungen; kungens barn med Montespan blev vid samma tid legitimerade för att frånta deras mors make all laglig makt över dem. En tid efteråt lyckades Madame de Montespan slutligen ta ut en laglig separation, en slags skilsmässa, från sin make, vilket gjorde att Vallière inte längre behövde agera täckmantel för att skydda Madame de Montespan från dennas makes laglig rätt att fängsla henne. Därmed var alla hinder för henne att gå i kloster undanröjda.

## Nunna
I januari 1674 närvarade hon när hennes dotter med kungen presenterades vid hovet och deltog vid sin första bal. Hennes vän Bellefonds frågade henne om hon kände tvekan att gå i kloster eftersom hon då måste överge sina barn. Hon svarade då att hon medgav att hon hade känslor för sina barn, men att dessa också präglades av tankar på den synd hon begått för att få dem, och att de orsakade en konflikt inom henne. Hon avsade sig sitt farsarv till sin bror, bad kungen om pensioner till sin mor och styvsyster, och gav bort sina juveler till sina barn.
Slutligen beviljades hennes bön om att få dra sig tillbaka till karmelitklostret Couvent des Carmélites du faubourg Saint-Jacques. Då Madame de Maintenon frågade henne om hon verkligen hade tänkt igenom sitt beslut svarade hon att hon inte skulle bli sämre behandlad i klostret än vad hon hade blivit vid hovet.
Den 18 april lämnade Louise de la Vallière hovet och reste till klostret. Hon träffade kungen en sista gång, som uppgett ha gråtit när hon tog farväl av honom. Hon kastade sig sedan för drottningens fötter och bönföll henne om förlåtelse. Louise de Prie bad henne att inte göra det offentligt, men hon förklarade att eftersom hennes synd varit offentlig, måste även hennes botgöring vara det. Drottningen reste upp henne från golvet, omfamnade henne och försäkrade henne om att hon var förlåten. Madame de Montespan bjöd henne sedan på middag, där även hon sade adjö. Hela hovet såg sedan på när Louise de la Vallière reste till klostret med sin familj och vänner. Hon var klädd i hovklänning då hon for, men på hennes egen begäran fick hon klä sig i nunnedräkt och få håret rakat samma dag hon kom till klostret.
Under namnet Louise de la Miséricorde tillbragte hon sina återstående dagar under stränga botövningar, besatt av tanken på synd och botgöring. Hon bad om att få utföra de sämsta sysslorna, och att ingen syssla skulle anses för låg för att tilldelas henne, och utverkade tillstånd att alltid stiga upp två timmar tidigare än alla andra. När hon en dag mindes de goda dryckerna vid hovet, drack hon under tre års tid endast ett halv glas vatten om dagen som botgöring. Hennes hälsa försämrades av de försakelser hon ålade sig själv, men hon höll tyst om sina sjukdomar och försökte dölja dem för att slippa söka läkarhjälp, eftersom hon betraktade sjukdomarnas smärta som passande botgöring, tills hon inte längre kunde dölja dem, och kallade livet självt för en botgöring. Hon förklarade ett hon gärna ville att man sände henne till det sämsta och mest avlägsna kloster som fanns, men klostret vägrade eftersom nunnorna tyckte om hennes sällskap.
Hon mottog ofta besök som nunna. Drottningen besökte ofta klostret, och då Madame de Montespans relation med kungen avslutades sökte hon upp Louise och bad henne om råd för hur man finner tröst i religionen. Elisabet Charlotte av Pfalz tog en gång med sig Louise de la Vallières son för att träffa sin mor. Hennes son var då nio år och ville pussa sin mor; klosterreglerna tillät detta eftersom han var hennes son och ett barn, men Vallière vägrade. Både hennes son och Elisabet Charlotte grät när de lämnade henne, men Vallière förklarade att hon aldrig mer ville träffa sina barn, trots att kungen protesterade och menade att de behövde få träffa sin mor.
När hennes son avled 1683 kommenterade hon endast att man borde ha sörjt mera över hur han kom, till än hur han dog. När hennes bror avled 1676 kommenterade hon att hon själv fortsatte att leva som ett offer. Hennes bror avled svårt skuldsatt; när hans kreditorer klagade för Vallière bad hon kungen hjälpa hennes brorson att betala sin fars skulder, och han biföll hennes begäran med orden att han gärna skulle ha meddelat henne det personligen, om han trodde att han vore värdig att få träffa en så helig karmelit som henne.

title: Louise de La Vallière

wikitext:
{{faktamall biografi WD
| namn             =
| bild             =
| alt              =
| bildtext         =
| födelsenamn      =
| födelsedatum     =
| födelseort       =
| dödsdatum        =
| dödsort          =
| begravningsplats =
| nationalitet     =
| utbildad vid     =
| yrke             =
| ämbete           =
| arbetsgivare     =
| noterbara_verk   =
| parti            =
| make             =
| barn             =
| föräldrar        =
}}
[[Fil:Lely-Vallière-et-ses-enfants-Rennes.jpg|thumb|Louise de la Vallière med sina barn]]
'''Louise Françoise de La Baume Le Blanc''', född [[6 augusti]] [[1644]] i [[Tours]], död [[7 juni]] [[1710]], var den franske kungen [[Ludvig XIV av Frankrike|Ludvig XIV:s]] [[mätress]] mellan 1661 och 1667.<ref>Mitford, Nancy, 1966, Solkonungen. Ludvig XIV och Versailles, Göteborg, Bonniers</ref> Hon blev 1667 [[hertiginna]] av La Vallière och [[Vaujours]].

Louise de la Vallière beskrivs som osjälvisk och undergiven och uppriktigt förälskad i kungen som person snarare än hans mätress för vinnings skull. Hon var en ogift hovfröken då hon 1661 blev ömsesidigt förälskad i kungen då hon agerade täckmantel för hans uppvaktning av sin svägerska Henrietta. Deras förhållande hölls hemligt fram till att hon 1663 födde deras första barn.

1664 presenterades hon öppet vid hovet som erkänd mätress, och blev känd som beskyddare av kultur och en skicklig ryttare. Hon fick fyra barn med kungen. 1667 ersattes hon som kungens älskarinna av [[Madame de Montespan]], men eftersom denna var gift tvingades hon stanna kvar och fortsätta spela rollen som mätress för att dölja kungens nya förhållande. År 1674 valde hon att gå i kloster, och ägnade sig resten av sitt liv åt en extrem botgöring.

== Tidigt liv ==
Louise de la Vallière var dotter till officeren Laurent de La Baume Le Blanc, som kallade sig La Vallière efter en egendom vid [[Amboise]], och Françoise Le Provost. Efter faderns död 1651 gifte modern om sig 1655 med Jacques de Courtarvel, [[Markis (titel)|markis]] de Saint-Rémy, som tillhörde hovet genom sin anställning hos [[Gaston av Orléans]] i [[Blois]].

Louise uppfostrades med döttrarna till prins [[Gaston av Orléans]] och blev genom en släktings kontakter år 1661 utsedd till [[hovfröken]] åt kungens nygifta svägerska [[Henrietta av England]]. Louise beskrivs som en skönhet, blond, blåögd och välväxt, men haltade något. Som person beskrivs hon som oskyldig, blygsam, undergiven och naiv, med en tendens att lätt grips av oro och få dåligt samvete.

== Mätress ==
===Hemlig älskarinna===
Kung Ludvig XIV:s flirt med sin svägerska Henrietta väckte skandal och gjorde att hans hustru och bror bad hans mor att tillrättavisa honom. För att dämpa skvallret beslöt Henrietta och Ludvig att låtsas att han besökte henne för att han var förälskad i en av hennes hovdamer, och La Vallière valdes ut för denna roll. Hon hade då befunnit sig vid hovet i endast två månader. Planen hade oförutsedda konsekvenser, då La Vallière och Ludvig blev förälskade i varandra, och inledde ett förhållande på riktigt.

Louise de la Vallière beskrivs som uppriktigt förälskad i kungen för hans egen skull, och visade inget intresse för några andra fördelar än att få träffa honom, och förälskelsen var ömsesidig. La Vallière var religiös och uppges ha haft lätt att gripas av samvetsförebråelser över att hon levde i synd genom att medverka i äktenskapsbrott, men att hon ändå accepterade det så länge förhållandet var lyckligt, och hon var intensivt förälskad och lojal mot kungen.

Skvallret vid hovet gjorde snart förhållandet känt, men det var inget offentligt förhållande utan snarare en öppen hemlighet, och La Vallière var länge ingen officiell mätress utan snarare en hemlig älskarinna.
Louise de la Vallière uppges vara en indirekt orsak till [[Nicolas Fouquet]]s fall samma år (1661), då kungen uppfattade Fouquets försök att muta La Vallière, som att Fouquet gjorde ett sexuellt närmande till henne. När Fouquet fick reda på att kungen hade en älskarinna ville han göra henne till en politisk kontakt genom vilken han kunde påverka kungen; han tog kontakt med La Vallière, gav henne komplimanger, bad om ett möta och erbjöd henne mutor, men hon vägrade och talade om allt för kungen, som uppfattade det hela som ett närmande och blev svartsjuk.

År 1662 inträffade en konflikt mellan La Vallière och Ludvig. Under fastan 1662 höll [[Jacques-Bénigne Bossuet]] en berömd predikan vid hovet där han fördömde äktenskapsbrott. La Vallière, som beskrivs som en känslig person med en tendens att få dåligt samvete, uppges ha tagit predikan som en förebråelse mot sitt förhållande.
I februari Ludvig förhörde La Vallière och de rykten som gick att greve de Guiche var Henriettas älskare, men hon vägrade att svara. Bekymrad över predikan över synden av äktenskapsbrott i kombination med konflikten med Ludvig, lämnade hon sedan hovet för klostret Sainte-Pélerine i Chaillot. När Ludvig fick redan på hennes flykt begav han sig till klostret och övertalade henne att återvända.

När kungen strax därefter avstod från att ta emot [[nattvarden]], uppfattade alla det som en bekräftelse på att skvallret om hans hemliga förhållande med La Vallière var sant, då han i egenskap av katolik inte kunde ta nattvarden om han levde i synd, och genom att neka den hade erkänt sin egen skuld.

I mars 1662 utspelade sig en intrig iscensatt av Henriettas älskare greve de Guiche, kungens före detta kärlek [[Olympe Mancini]] och markis de Vardes för att ersätta Louise de la Vallière med [[Anne-Lucie de La Mothe-Houdancourt]], och de skrev ett anonymt brev på spanska till drottningen för att underminera la Vallière genom att avslöja kungens otrohet för drottningen.<ref>Williams, H. Noel (Hugh Noel): [https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/5/5a/Madame_de_Montespan_%28IA_madamedemontespa00will%29.pdf Madame de Montespan], 1903, Publisher New York : C. Scribner's Sons. Collection getty; americana. Contributor Getty Research Institute. s. 30-31</ref>
Brevet överlämnades dock av drottningens kammarjungfru [[Maria Molina]] till kungen, som lät förvisa Guiche från hovet.

===Erkänd mätress===

Sedan kungen i juli 1663 hade givet La Vallières bror en oberättigad befordran och andra fördelar, avslöjade Henrietta och Olympe Mancini kungens otrohet för drottningen, något som gjorde denna förtvivlad och kungen ursinnig. Sommaren samma år blev la Vallière gravid, och när graviditeten inte längre kunde döljas gömde hon sig i ett hus i Paris, Palais Brion, som kungen hade köpt åt henne, och där hon i december i hemlighet födde sitt barn. Barnet överlämnades genom [[Jean-Baptiste Colbert]] till en fosterfamilj och La Vallière närvarade sedan vid en gudstjänst för att försöka tysta de allt starkare misstankarna, men hånet blev så starkt att hon tvingades lämna kyrkan då hon utsattes för offentliga kommentarer.

Födelsen av barnet gjorde att förhållandet mellan kungen och La Vallière inte längre kunde döljas. Drottningen bemötte henne öppet med fientlighet vid hovet och de andra hovdamerna som inte ville stöta sig med drottningen tog avstånd från La Vallière.
Hon avskedades från sin anställning som hovdam och bodde i det hus i Paris som kungen hade köpt åt henne, med Claude-Marie du Guast d’Artigny som sällskapsdam.

I maj 1664 höll kungen en hovfest kallad ''Les Plaisirs de l’île enchantée'' inofficiellt tillägnad La Vallière, som närvarade trots att hon inte längre hade någon anställning vid hovet. Denna fest har kallats för den tidpunkt när Louise de la Vallière offentligt erkändes som Ludvig XIV:s mätress. Det väckte skandal och kungens mor förebrådde honom kraftigt för den fara hans synd orsakade hans själ, men han förklarade att han inte kunde avstå från den; till drottningen sade han att han skulle bli en exemplarisk äkta man när han fyllde trettio, inte innan.

Efter denna fest visade sig Louise de la Vallière öppet vid hovet vid kungens sida som hans erkända mätress, och gjorde honom sällskap vid jakter, ridturer, fester och andra sällskapliga tillfällen. Ludvig XIV eskorterade demonstrativt Louise till änkedrottningens mottagningsrum på kungliga slottet där hon fick spela kort med hans bror och svägerska; även om varken änkedrottningen eller drottningen var närvarande, var detta en stark signal om att kungen önskade att hovets medlemmar i fortsättningen skulle acceptera henne och upphöra med sin sociala bojkott.
Hans mor och hustru såg sig tvungna att acceptera förhållandet. Inom societeten väckte förhållandet först stor skandal, men snart började supplikanter söka sig till henne i egenskap av värdefull kontaktperson till kungen, och bland allmänheten sjöngs sånger och förhållandet och sympati för kungen, då la Vallière ansågs vackrare än drottningen.

Louise fick mellan sex och sju barn med kungen, av vilka två uppnådde vuxen ålder. När hon födde ett andra barn i januari 1665 bad drottningen kungen att arrangera ett äktenskap för henne. Detta var ett etablerat sätt för kungar på denna tid att säkra sina älskarinnors framtid och bättre dölja ett äktenskapsbrott, då eventuella barn i fortsättningen officiellt kunde gälla för barn till älskarinnas make. Kungen gick med på saken, men Louise själv vägrade gifta sig med någon annan, eftersom hon var uppriktigt förälskad i kungen och inte ville begå en svårare synd av dubbelt äktenskapsbrott. Detta uppfattades som dumt men rörande, och Roger de Rabutin, greve de Bussy, publicerade ''Les Amours du Palais-Royal'' som beskrev henne som en känslig, snäll och osjälvisk person som älskade kungen för hans egen skull.

Louise de la Vallière beskrivs under dessa år som lycklig, medan hennes relation till kungen var stark och accepterad vid hovet; hon och Ludvig delade intresse för jakt, och vittnen beskriver henne som en skicklig ryttare, som var så säker i sadeln att hon var bekväm att stå upp på en häst medan den rörde sig, enligt uppgift efter att ha tränats av en morisk ryttare. Hon visade intresse för litteratur och filosofi, diskuterade Aristoteles och Descartes verk och tillhörde en krets intellektuella med [[Isaac de Benserade]] och [[Antonin Nompar de Caumont]].
Hon utvecklade även sina intressen för konst och tog lektioner i målning och skulptur på [[Académie royale de peinture et de sculpture]].

Efter sin mors död 1666 ansåg sig kungen inte längre ha någon som stod över honom och började ha tillfälliga sexuella kontakter, något som blev allt lättare när olika fraktioner vid hovet förde fram kandidater för att ersätta la Vallière som mätress. Han hade förbindelser med bland andra [[Catherine Charlotte de Gramont|Catherine-Charlotte de Gramont]] och [[Anne de Rohan-Chabot]] utan att avsluta sitt förhållande med Louise. 27 januari 1666, sju dagar efter födseln av hennes tredje barn med kungen, lät drottningen, som ville markera sin underkastelse, Louise att så bredvid henne i kyrkan.

===Täckmantel ===

År 1667 undanträngdes Louise de la Vallière i realiteten av [[Madame de Montespan]]. Madame de Montespan gjorde sig bekant med både drottningen och Louise de la Vallière för att kunna tillbringa så mycket tid som möjligt i kungens sällskap.
Vid denna tid var både drottningen och Louise de la Vallière gravida, och kände sig inte i form att underhålla kungen, som lätt blev uttråkad och behövde stimulans, och de valde gärna att ta emot kungens regelbundna besök i Madame de Montespan, när de upptäckte hur hur underhållande hon kunde vara.
I slutet av 1666 började det sägas att Louise de la Vallière inte kunde underhålla kungen utan Madame de Montespan, som beskrivs som kvick, djärv och underhållande, och att kungen började föredra Montespan framför la Vallière.

Det är oklart exakt när förhållandet mellan Ludvig XIV och Louise de la Vallière avslutades och hans förhållande med Madame de Montespan började. Samtida observatörer noterade att supplikanter och medlemmar vid hovet gradvis övergav Louise de la Vallière, vilket var ett tecken på att hennes relation till kungen och därmed hennes värde som kontaktperson minskade, och istället började uppmärksamma Madame de Montespan. Någon gång mellan november 1666 och juli 1667 lyckades Madame de Montespan förföra kungen medan hennes make var frånvarande på militärtjänstgöring, och de inledde därefter ett hemligt förhållande.

Den 13 maj 1667 blev kungens dotter med Louise de la Vallière offentligt [[Legitimering|legitimer]]ad med titeln Mademoiselle de Blois, och hennes mor Louise de la Vallière tilldelades rangen hertiginnan de Vaujours. I samband med detta förklarade kungen att han inte längre skulle återgå till synden äktenskapsbrott, och av många uppfattades detta som Vallières egentliga avsked och pensionering som mätress.

I maj 1667 lämnade kungen hovet på [[Slottet i Fontainebleau]] och begav sig av för att delta i kriget i de Spanska Nederländerna. Drottningen och hennes hovdamer, inklusive Madame de Montespan, begav sig en tid efter för att ta farväl av kungen i Compiègne.
La Vallière fick inte tillstånd att följa med, men hon följde efter på eget initiativ, och hann upp drottningens läger i La Fare i juni. Hennes ankomst orsakade ett uppträde med drottningen, som klagade offentligt. När kungen mötte följet gensköts han av La Vallière som kastade sig för hans fötter, något han reagerade illa på.
Varken drottningen eller La Vallière tycks ha varit medvetna om att kungen hade ett förhållande med Madame de Montespan. Tvärtom uttryckte Madame de Montespan öppet sin sympati med drottningen över La Vallières uppträdande.

Under vistelsen i Compiègne mottog drottningen ett anonymt brev som informerade henne om att kungen hade inlett ett förhållande med Madame de Montespan. Drottningen avslöjade brevets innehåll för sina hovdamer och förklarade öppet att hon inte trodde på det.
Montespans make trodde däremot på brevet, och hans reaktion förorsakade en skandal som förstörde alla möjligheter att hålla förhållandet hemligt. Han klagade offentligt på kungens förhållande med hans fru, läxade upp kungen med religiösa argument mot äktenskapsbrott, och förklarade att han skulle hämnas på kungen genom att se till att han fick en könssjukdom som han skulle smitta kungen med genom sin fru.
När han sedan hotade [[Julie d'Angennes|Julie d’Angennes]], som han anklagade för att ha underlättat otroheten, lät kungen arrestera honom. Han frigavs snart på villkor att han höll sig borta från hovet och bosatte sig på sitt eget slott, där han dödförklarade sin fru och förbjöd deras barn från att träffa henne.

Kungens förhållande med Madame de Montespan orsakade en betydligt större skandal än hans förhållande till Louise de la Vallière. Eftersom Madame de Montespan var gift innebar deras förhållande ett dubbelt äktenskapsbrott, och kyrkan räknade det också som en betydligt värre synd; enligt kyrkan var ett förhållande mellan en gift och en ogift person en synd, men ett förhållande mellan två gifta personer en dödssynd. Enligt lag hade hennes make rätt att låsa in en otrogen hustru i kloster på livstid, och de barn en gift kvinna föddes räknades automatiskt som hennes makes, vilket innebar att han hade laglig rätt över dem.
Förhållandet mellan kungen och Montespan kunde det därför inte göras offentligt, för att skydda Madame de Montespan från de åtgärder han enligt lagen hade rätt att vidta mot en otrogen hustru.
Louise de la Vallière fick stanna kvar vid hovet och fortsätta spela rollen som mätress utåt för att agera täckmantel för kungens förhållande med Madame de Montespan. Louise de la Vallière fick dela bostad med Madame de Montespan så att kungen kunde besöka Madame de Montespan på hennes rum under officiell förespegling att besöka Louise de la Vallière, och följa med dem på deras resor och utflykter som täckmantel.

===Religiös kris ===

Den nya roll hon tvingades spela uppges ha plågat Louise de la Vallière svårt. Hon kom alltmer att få övertygelsen att hon straffades av Gud för sina synder. År 1670 uppgav hon att hon hade fått en mardröm där hennes själ for till helvetet, och efter detta år övergav hon alla sina tidigare intressen och började ägna sig åt religion och botgöring. Tillsammans med [[Jacques-Bénigne Bossuet]] ska hon ha författat botgöringsskriften ''Réflexions sur la miséricorde de Dieu'' 1671. När en präst erbjöd sig att ge henne nattvarden, förklarade hon att hon inte förtjänade den, och när kungens svägerska frågade henne varför hon accepterade en sådan förödmjukande tillvaro svarade hon att hon betraktade den som en botgöring för sina synder. En del trodde att hon hycklade och endast försökte manipulera kungen med detta uppträdande.

Våren 1671 lämnade La Vallière hovet och flydde till klostret i Chaillot och lämnade efter sig ett brev till kungen. Kungen sände först hertig de Lauzun och sedan markis de Bellefonds för att övertala henne att återvända. Hon svarade att hon skulle ha lämnat hovet för länge sedan om hon inte fortfarande hade älskat Ludvig och inte stod ut med att vara från honom, men att hon nu måste tänka på sin själ. När kungen fick höra hennes svar brast han i gråt och sände Colbert att hämta henne tillbaka med våld om nödvändigt. Hon återvände efter bara tolv timmar i klostret, efter att ha ställt villkoret att kungen skulle låta henne gå i kloster om hon insisterade, och mottogs av först Montespan, som uppges ha välkomnat henne med en omfamning, och sedan av kungen, som talade med henne i över en timme medan han grät.

I mars 1671 reste kungen åter på fälttåg till Flandern. Han ville ha med sig Madame de Montespan, vilket innebar att även Louise de la Vallière måste följa med som officiell täckmantel. Hon följde med sedan hon beordrats av kungen. Louise de la Vallière beskrivs under som ödmjuk och ångerfull; hon tillbringade sin tid med böner och goda gärningar, undvek festligheter och bar en [[tagelskjorta]] som botgöring under klänningen.

Vid hovet togs hennes botgöring och önskan att gå i kloster inte på allvar och hon hånades för sin obeslutsamhet. Drottningen ska dock vid denna tid ha fattat sympati för henne på grund av de förödmjukelser hon genomgick. Louise de la Vallière gjorde flera förfrågningar om vilket kloster och orden hon borde ingå och vilka kraft som ställdes. Hon nekade till att enbart bosätta sig som gäst i ett kloster, då hon ansåg att detta inte var botgöring nog, utan ville helst bli medlem i ett så strängt kloster som möjligt. Madame de Montespan sände [[Madame de Maintenon]] för att övertala henne att uppge sina planer på kloster, och försökte få henne att gå med på att endast på tillfälligt i kloster för att se om hon kunde stå ut med dess regler; men Vallière svarade återigen att detta vore inte nog botgöring.

År 1673 reste kungen till fronten i Flandern i sällskap med drottningen, Madame de Montespan i grossess (barnet föddes Tournai under färden) och Louise de La Vallière. Det var vid detta tillfälle som ett vittne ska ha blivit chockerad vid åsynen av kungen sittande i samma vagn med sin hustru och sina två mätresser och skandaliserad sagt att han sett tre drottningar av Frankrike; även [[Madame de Maintenon]] följde med i egenskap av guvernant. <ref>Mitford, Nancy, 1966, Solkonungen. Ludvig XIV och Versailles, Göteborg, Bonniers. s. 50</ref>

I december 1673 närvarade hon som gudmor vid dopet av Madame de Montespans tredje barn med kungen; kungens barn med Montespan blev vid samma tid [[Legitimering|legitimer]]ade för att frånta deras mors make all laglig makt över dem. En tid efteråt lyckades Madame de Montespan slutligen ta ut en laglig [[Separation av person|separation]], en slags skilsmässa, från sin make, vilket gjorde att Vallière inte längre behövde agera täckmantel för att skydda Madame de Montespan från dennas makes laglig rätt att fängsla henne. Därmed var alla hinder för henne att gå i kloster undanröjda.

== Nunna ==
I januari 1674 närvarade hon när hennes dotter med kungen presenterades vid hovet och deltog vid sin första bal. Hennes vän Bellefonds frågade henne om hon kände tvekan att gå i kloster eftersom hon då måste överge sina barn. Hon svarade då att hon medgav att hon hade känslor för sina barn, men att dessa också präglades av tankar på den synd hon begått för att få dem, och att de orsakade en konflikt inom henne. Hon avsade sig sitt farsarv till sin bror, bad kungen om pensioner till sin mor och styvsyster, och gav bort sina juveler till sina barn.

Slutligen beviljades hennes bön om att få dra sig tillbaka till [[karmelit]]klostret [[Couvent des Carmélites du faubourg Saint-Jacques]]. Då [[Madame de Maintenon]] frågade henne om hon verkligen hade tänkt igenom sitt beslut svarade hon att hon inte skulle bli sämre behandlad i klostret än vad hon hade blivit vid hovet.
Den 18 april lämnade Louise de la Vallière hovet och reste till klostret. Hon träffade kungen en sista gång, som uppgett ha gråtit när hon tog farväl av honom. Hon kastade sig sedan för drottningens fötter och bönföll henne om förlåtelse. [[Louise de Prie]] bad henne att inte göra det offentligt, men hon förklarade att eftersom hennes synd varit offentlig, måste även hennes botgöring vara det. Drottningen reste upp henne från golvet, omfamnade henne och försäkrade henne om att hon var förlåten. Madame de Montespan bjöd henne sedan på middag, där även hon sade adjö. Hela hovet såg sedan på när Louise de la Vallière reste till klostret med sin familj och vänner. Hon var klädd i hovklänning då hon for, men på hennes egen begäran fick hon klä sig i nunnedräkt och få håret rakat samma dag hon kom till klostret.

Under namnet ''Louise de la Miséricorde'' tillbragte hon sina återstående dagar under stränga botövningar, besatt av tanken på synd och botgöring. Hon bad om att få utföra de sämsta sysslorna, och att ingen syssla skulle anses för låg för att tilldelas henne, och utverkade tillstånd att alltid stiga upp två timmar tidigare än alla andra. När hon en dag mindes de goda dryckerna vid hovet, drack hon under tre års tid endast ett halv glas vatten om dagen som botgöring. Hennes hälsa försämrades av de försakelser hon ålade sig själv, men hon höll tyst om sina sjukdomar och försökte dölja dem för att slippa söka läkarhjälp, eftersom hon betraktade sjukdomarnas smärta som passande botgöring, tills hon inte längre kunde dölja dem, och kallade livet självt för en botgöring. Hon förklarade ett hon gärna ville att man sände henne till det sämsta och mest avlägsna kloster som fanns, men klostret vägrade eftersom nunnorna tyckte om hennes sällskap.

Hon mottog ofta besök som nunna. Drottningen besökte ofta klostret, och då Madame de Montespans relation med kungen avslutades sökte hon upp Louise och bad henne om råd för hur man finner tröst i religionen. Elisabet Charlotte av Pfalz tog en gång med sig Louise de la Vallières son för att träffa sin mor. Hennes son var då nio år och ville pussa sin mor; klosterreglerna tillät detta eftersom han var hennes son och ett barn, men Vallière vägrade. Både hennes son och Elisabet Charlotte grät när de lämnade henne, men Vallière förklarade att hon aldrig mer ville träffa sina barn, trots att kungen protesterade och menade att de behövde få träffa sin mor.
När hennes son avled 1683 kommenterade hon endast att man borde ha sörjt mera över hur han kom, till än hur han dog. När hennes bror avled 1676 kommenterade hon att hon själv fortsatte att leva som ett offer. Hennes bror avled svårt skuldsatt; när hans kreditorer klagade för Vallière bad hon kungen hjälpa hennes brorson att betala sin fars skulder, och han biföll hennes begäran med orden att han gärna skulle ha meddelat henne det personligen, om han trodde att han vore värdig att få träffa en så helig karmelit som henne.

==Referenser==
{{enwp|url= http://en.wikipedia.org/w/index.php?title=Louise_de_La_Valli%C3%A8re&oldid=391103039}}
* Williams, H. Noel (Hugh Noel): [https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/5/5a/Madame_de_Montespan_%28IA_madamedemontespa00will%29.pdf Madame de Montespan], 1903, Publisher New York : C. Scribner's Sons. Collection getty; americana. Contributor Getty Research Institute. s. 27-37
===Noter===
<references/>

== Externa länkar ==
* {{commonscat WD}}

{{STANDARDSORTERING:Valliere, Louise de la}}<!-- ingen accent -->

[[Kategori:Ludvig XIV:s mätresser]]
[[Kategori:Franska hertiginnor]]
[[Kategori:Karmeliter]]
[[Kategori:Franska nunnor]]
[[Kategori:Franska författare under 1600-talet]]
[[Kategori:Födda 1644]]
[[Kategori:Avlidna 1710]]
[[Kategori:Kvinnor]]
[[Kategori:Franska hovdamer]]

title: Befattning

Befattning: Hovfröken

Partner: Ludvig XIV av Frankrike

Barn: Charles de La Baume Le Blanc (f. 1663) · Philippe de Bourbon (f. 1665) · Marie Anne de Bourbon (f. 1666) · Ludvig av Vermandois (f. 1667)

Föräldrar: Laurent de la Baume le Blanc, Lord of la Vallière · Françoise Le Prévost

title: Heraldiskt vapen

Heraldiskt vapen: Redigera Wikidata


text:
# Eurydice piperata
Eurydice piperata är en kräftdjursart som beskrevs av Menzies och Dirk Frankenberg 1966. Eurydice piperata ingår i släktet Eurydice och familjen Cirolanidae.
Artens utbredningsområde är Mexikanska golfen. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

title: Eurydice piperata

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|kräftdjurs|datum=2013-01}}
{{Taxobox
| name = ''Eurydice piperata''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Leddjur]]
| phylum = Arthropoda
| classis_sv = [[Storkräftor]]
| classis = Malacostraca
| ordo_sv = [[Gråsuggor och tånglöss]]
| ordo = Isopoda
| familia_sv =
| familia = [[Cirolanidae]]
| genus_sv =
| genus = [[Eurydice (djur)|Eurydice]]
| species_sv =
| species = '''Eurydice piperata'''
| taxon = Eurydice piperata
| taxon_authority = [[Menzies (auktor)|Menzies]] & [[Dirk Frankenberg|Frankenberg]], 1966
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| subphylum = Crustacea
| subphylum_sv = [[Kräftdjur]]
| synonyms =
}}

'''''Eurydice piperata'''''<ref name = "col899"/><ref name = "col30275"/><ref name = "col34791"/> är en [[kräftdjur|kräftdjurs]]art som beskrevs av [[Menzies (auktor)|Menzies]] och [[Dirk Frankenberg]] 1966. ''Eurydice piperata'' ingår i [[släkte]]t ''[[Eurydice (djur)|Eurydice]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[Cirolanidae]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/>

Artens utbredningsområde är [[Mexikanska golfen]].<ref name = "COL"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/eurydice+piperata/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "col899">Schotte, M., B.F. Kensley, and S. Shilling. (1995) nwards). World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington D.C., USA., </ref>
<ref name = "col30275">Schotte, M., J. C. Markham, and G. D. F. Wilson. (2009) Isopoda (Crustacea) of the Gulf of Mexico,, </ref>
<ref name = "col34791">Menzies, R. J. and Frankenberg, D. (1966) Handbook on the Common Marine Isopod Crustacea of Georgia. Athens, Georgia: University of Georgia Press. 93 pp., </ref>
<ref name = "source">''WoRMS Isopoda: World List of Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans''. Schotte M., Boyko C. B, Bruce N. L., Poore G.C.B., Taiti S., Wilson G.D.F. (eds), 2010-10-05</ref>
</references>

{{Robotskapad stub om gråsuggor och tånglöss}}

[[Kategori:Gråsuggor och tånglöss]]
[[Kategori:Eurydice|piperata]]

title: Systematik

Understam: Kräftdjur · Crustacea

Klass: Storkräftor · Malacostraca

Ordning: Gråsuggor och tånglöss · Isopoda

Familj: Cirolanidae

Släkte: Eurydice

Art: Eurydice piperata

title: Vetenskapligt namn

Auktor: Menzies & Frankenberg, 1966


text:
# Andrena irrasus
Andrena irrasus är en biart som beskrevs av Laberge 1967. Andrena irrasus ingår i släktet sandbin, och familjen grävbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

title: Andrena irrasus

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|bi|datum=2013-08}}
{{Taxobox
| name = ''Andrena irrasus''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Leddjur]]
| phylum = Arthropoda
| classis_sv = [[Egentliga insekter]]
| classis = Insecta
| ordo_sv = [[Steklar]]
| ordo = Hymenoptera
| familia_sv = [[Grävbin]]
| familia = Andrenidae
| genus_sv = [[Sandbin]]
| genus = Andrena
| species_sv =
| species = '''Andrena irrasus'''
| taxon = Andrena irrasus
| taxon_authority = LaBerge, 1967
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| subphylum = Hexapoda
| subphylum_sv = [[Sexfotingar]]
| superfamilia = Apoidea
| superfamilia_sv = [[Bin]]
| synonyms =
}}

'''''Andrena irrasus'''''<ref name = "col391"/><ref name = "col5880"/> är en [[bin|bi]]art som beskrevs av Laberge 1967. ''Andrena irrasus'' ingår i [[släkte]]t [[Andrena|sandbin]], och [[familj (biologi)|familjen]] [[grävbin]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/andrena+irrasus/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "col391"> (2008) , manuscript, World Bee Checklist Project - update 2008-09</ref>
<ref name = "col5880"> (2004) , manuscript, Checklist of Apoidea of North America...</ref>
<ref name = "source">''ITIS Bees: World Bee Checklist''. Ruggiero M. (project leader), Ascher J. et al., 2009-09-28</ref>
</references>

[[Kategori:Sandbin]]
[[Kategori:Andrena|irrasus]]

title: Systematik

Understam: Sexfotingar · Hexapoda

Klass: Egentliga insekter · Insecta

Ordning: Steklar · Hymenoptera

Överfamilj: Bin · Apoidea

Familj: Grävbin · Andrenidae

Släkte: Sandbin · Andrena

Art: Andrena irrasus

title: Vetenskapligt namn

Auktor: LaBerge, 1967


text:
# Mäenpäänsaari
Mäenpäänsaari är en ö i Finland. Den ligger i sjön Kallavesi och i kommunen Kuopio i den ekonomiska regionen  Kuopio ekonomiska region  och landskapet Norra Savolax, i den centrala delen av landet, 300 km nordost om huvudstaden Helsingfors. Öns area är 6 hektar och dess största längd är 370 meter i öst-västlig riktning.

title: Mäenpäänsaari

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|Finland|datum=2016-05}}
{{geobox
| Island
<!-- *** Mallhuvud *** -->
| name                    = Mäenpäänsaari
| native_name             =
| other_name              =
| category                = Ö
| etymology               =
| nickname                =
<!-- *** Bild *** -->
| image                   =
| image_caption           =
<!-- *** Länder, regioner mm *** -->
| country                 = Finland
| country_flag            = true
| state                   = [[Norra Savolax]]
| state_type              = Landskap
| region                  = [[Kuopio ekonomiska region]]
| region_type             = [[Ekonomisk region (Finland)|Ekonomisk region]]
| district                =
| district_type           =
| municipality            = [[Kuopio]]
| municipality_type       =
<!-- *** Tillhörighet, föremål inom området mm *** -->
| parent                  =
| lake                    = [[Kallavesi]]
| lake_type              = Sjö
| border                  =
| part                    =
| city                    =
| capital                 =
| landmark                =
| river                   =
<!-- *** Läge *** -->
| location                =
| lat_d                   = 62.7477
| lat_m                   =
| lat_s                   =
| lat_NS                  =
| long_d                  = 27.83759
| long_m                  =
| long_s                  =
| long_EW                 =
| highest                 =
| highest_location        =
| highest_region          =
| highest_country         =
| highest_elevation       =
| highest_lat_d           =
| highest_lat_m           =
| highest_lat_s           =
| highest_lat_NS          =
| highest_long_d          =
| highest_long_m          =
| highest_long_s          =
| highest_long_EW         =
<!-- *** Dimensioner *** -->
| length                  = 0.37
| length_orientation      = öst-västlig
| width                   =
| width_orientation       =
| height                  =
| area                    = 0.06
<!-- *** Befolkning *** -->
| population              =
| population_date         =
| population_note         =
| population_density      =
| population_density_note =
<!-- *** Tillgänglighet *** -->
| public                  =
| access                  =
<!-- *** Koder ***  -->
| timezone                = [[Eastern European Time|EET]]
| utc_offset              = +2
| timezone_DST            = [[Eastern European Summer Time|EEST]]
| utc_offset_DST          = +3
| postal_code             =
| area_code               =
| code                    =
<!-- *** Fria fält *** -->
| free                    =
| free_type               =
<!-- *** Kartor *** -->
| map                     = {{Kartposition Finland|reliefkarta_om_den_finns}}
| map_caption             = Läge i Finland
| map_locator             = Finland
| map_locator_x           =
| map_locator_y           =
<!-- *** Fotnoter *** -->
| footnotes               =
| elevation               =
| timezone_label          = Europe/Helsinki
| geonames                = 10078753
}}

'''Mäenpäänsaari'''<ref name="LMVnamn"/> är <!--T.ISL-->en [[ö (landområde)|ö]] i [[Finland]].<ref name = "gn10078753"/> Den ligger i sjön [[Kallavesi]]<ref name="jarvi10"/> och i kommunen [[Kuopio]]<ref name="lmvkommun"/> i den [[Ekonomisk region (Finland)|ekonomiska regionen]] <!--ADM2--> [[Kuopio ekonomiska region]]  och landskapet <!--ADM1-->[[Norra Savolax]], i den centrala delen av landet, {{formatnum:300}} km nordost om huvudstaden [[Helsingfors]]. Öns area är 6 [[hektar]] och dess största längd är 370 meter i öst-västlig riktning.<ref name="jarvi10"/>

== Källor ==
<references>
<ref name="LMVnamn">Lantmäteriverket: ''Kartnamnen 1:25 000'', fil hämtad från [https://tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi/tp/kartta?lang=sv filnedladdningstjänsten avgiftsfri data] 2017-03-17</ref>
<ref name="lmvkommun">Baserat på polygon från [[Lantmäteriverket]]s [https://tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi/tp/kartta?lang=sv filnedladdningstjänsten avgiftsfri data]</ref>
<ref name="jarvi10">Baserat på sjöpolygon från [http://www.syke.fi/fi-FI/Avoin_tieto/Paikkatietoaineistot Finlands miljöcentral, SYKE]: shape-fil: Ranta10 - Järvet (2016-11-29)</ref>
<ref name = "gn10078753">[{{Geonameslänk|gnid=10078753|name=maeenpaeaensaari}} Mäenpäänsaari] hos [{{Geonamesabout}} Geonames.org (cc-by)]; post uppdaterad 2015-02-12; databasdump nerladdad 2016-04-24</ref>
</references>

[[Kategori:Öar i Kuopio]]
[[Kategori:Öar i Kallavesi]]

Land: Finland

Landskap: Norra Savolax

Ekonomisk region: Kuopio ekonomiska region

Kommun: Kuopio

Sjö: Kallavesi

Längd: 0,37 km (öst-västlig)

Tidszon: EET (UTC+2)

- sommartid: EEST (UTC+3)