text:
# Maserati Quattroporte
Maserati Quattroporte — спортивний седан люкс-класу компанії Maserati, який виробляється з 1963 року.

## Maserati Quattroporte I (AM107, 1963–1969)
Коли прийшла пора додати в модельну гаму седан, італійці не стали ламати голову над назвою. Слово quattroporte перекладається як «чотири двері». Перше покоління з'явилося в 1963 році, його дизайнером був П'єтро Фруа з Maserati, але кузов робили на потужностях фірми Vignale. П'ятиметровий сталевий кузов, 2750 мм колісної бази, величезний задній звис і 1830 кг спорядженої маси, але це не заважало Quattroporte бути одним з найшвидших седанів 60-х. Завдяки «вісімці» 4,1 л з кутом розвалу циліндрів 90°: її 260 сил і 393 Н•м вистачало, щоб розігнати седан до 210 км/год. З коробок передач в стандарті пропонувалася 5-ступенева «механіка», а «автомат» був опцією. Підвіска — двохважільна спереду і залежна конструкція De Dion ззаду.
З 1966-го італійці поставили на конвеєр модернізовану модель (так званої другої серії), яка відрізнялася лише двигуном — V8 4,7 (290 «коней», 423 Н•м) — і максимальною швидкістю, що збільшилася до 230 км/год. Автомобілів обох серій було зроблено 772 штуки. Серед власників числилися британський актор з російським корінням Пітер Устинов, Ентоні Квін, Марчелло Мастроянні і принц Монако Реньє III.
Випуск цього автомобіля дозволив марці Maserati конкурувати з такими моделями, як Facel Vega і Lagonda Rapide, які були популярні у любителів швидкої їзди на нових європейських автобанах.

## Maserati Quattroporte II (AM123, 1974–1978)
Седан повністю нової другої генерації (1973–1975) є найбільш неоднозначним автомобілем в серії Quattroporte, починаючи з дизайну і закінчуючи технічною начинкою. Як би блюзнірськи це не звучало, робота Марчелло Гандіні сьогодні не вражає. Особливо на тлі чудового Jaguar XJ6 тих років. Quattroporte подовжили на 200 мм (до 5200), база збільшилася до 3070 мм, але головне — модель переорієнтували на комфорт. Сталевий кузов (споряджена маса машини — 1700 кг) поставили на передньоприводну платформу Сітроена SM з гідропневматичною підвіскою. Адже саме Citroën володів компанією Maserati з 1968 по 1975 рік. А ось на моторну гаму вплинула паливна криза: італійський седан отримав компактні «шістки» 3.0 Tipo AM 114.56.30 90° V6 (190 сил) і 200-сильну 3.2 (з весни 1975 року). Ці двигуни, до речі, встановлювали і на Citroen SM. Однак, на відміну від «француза», який за п'ять років конвеєрного життя розійшовся тиражем в 12 920 штук, седанів Quattroporte другого покоління за два роки зібрали всього 13. А після банкрутства Citroën його купив конкурент Peugeot. Проте інтересу до Maserati нові господарі не проявили, і від зникнення фірми з Модени було змушений рятувати італійський уряд. Незабаром знайшлися й приватні інвестори: фірма Benelli і Алессандро де Томазо, який теж будував автомобілі і своїм ім`ям в околицях Модени. Де Томазо володів фірмою Maserati до 1993 року, після чого вона перейшла під крило Фіата.

## Maserati 4porte/Quattroporte III/Royale (AM330, 1979–1990)
Наступне покоління Quattroporte (4910 мм у довжину, база — 2600 мм) повернулося до класичного компонування і базувалося на купе De Tomaso Longchamp, як і Maserati Kyalami. Машина виявилася довгожителькою і користувалася попитом: за десять років, з 1976 по 1986 рік, був зроблений 2141 седан. Серед покупців були великий тенор Лучано Паваротті, президент Італії Сандро Пертін і американський видавець Малькольм Форбс. Зрозуміти їх неважко. Ательє Italdesign знайшло лаконічний і витончений образ. Суворе обличчя, незрівнянна задня стійка з фамільним гербом і елегантні дверні ручки оригінальної конструкції — це запам'ятовується. Седан красувався двоважільною підвіскою по колу і власними «вісімками» Maserati 4,1 і 4,9 (з 1981 року) потужністю 260 і 290 к.с. Покупці могли обрати «механіку» ZF або «автомат» Borg Warner, а електрообладнання салону поставляла фірма Bosch. Примітний факт: перші три роки випуску седан третього покоління називався Maserati 4porte.
Найдорожчою модифікацією Maserati Quattroporte третього покоління була версія Royale. Такі машини робили в 1986-1990 роках. Заради зменшення шуму італійці оптимізували аеродинаміку кузова. У салоні — обробка шкірою якіснішої вичинки і горіховим шпоном, роздільні задні сидіння з безліччю регулювань. За умовчанням седан оснащували мотором V8 4.9 із збільшеним ступенем стиснення (300 сил) і 3-ступеневим «автоматом». Механічна коробка передач встановлювалась за доплату. Максимальна швидкість «автоматичних» версій становила 230 км/год при масі 2080 кг. Поряд з творінням Гандіні Quattroporte Royale — справжній ексклюзив: вироблено всього 55 автомобілів.

## Maserati Quattroporte IV (AM337 1994–2001)
Показаний в 1994 році седан Quattroporte IV вже без всяких застережень можна назвати спортивним, особливо за стрімкий силует (ще один Quattroporte маестро Гандіні), короткий передній звис і корму. Довжина зменшилася до 4550 мм, хоча база зросла на 50 мм (до 2650), седан скинув разом 400 кг, споряджена маса становила 1543-1647 кг. У цьому заслуга і компактних бітурбомоторів. Базовим став дволітровий двигун V6 (287 к.с. і 362 Н•м). Сходинкою вище — «шістка» 2,8 (284 к.с., 423 Н•м). На вершині — V8 3,2 (335 к.с., 450 Н•м). Механічні коробки передач — 5-і 6-ступеневі, «автомат» — 4-ступеневий фірми ZF. Найспритніші чотиридверки розганялися до 270 км/год. Підвіску розробили заново: спереду стійки McPherson, ззаду — трикутні поздовжні важелі. Платформою, яка лягла в основу седана, і наддувними двигунами поділилися купе Biturbo (1981-1990) і Shamal (1991-1996). Вперше на Quattroporte з'явилися АБС і подушки безпеки.
У 1998 році керівництво Maserati зайнялися люди з Ferrari, які відразу провели рестайлінг Quattroporte. У зв'язку з цим седан отримав надбавку до імені Evoluzione — і близько 400 змін у конструкції, зовнішності і салоні. Останній з 2841 автомобілів зійшов з конвеєра в травні 2001 року.
| Quattroporte IV    | Виготовлено авто | Роки виробництво |
| ------------------ | ---------------- | ---------------- |
| 2.0i V6 24v        | 587              | 1994-1998        |
| 2.8i V6 24v        | 668              | 1994-1998        |
| 3.2i V8 32v        | 415              | 1996-1998        |
| 2.0i V6 Evoluzione | 200              | 1998-2001        |
| 2.8i V6 Evoluzione | 190              | 1998-2001        |
| 3.2i V8 Evoluzione | 340              | 1998-2001        |
| Всього             | 2400             | 1994-2001        |

### Двигуни
- 2.0 L AM573 twin-turbo V6 287 к.с. 362 Нм
- 2.8 L AM574 twin-turbo V6 284 к.с. 423 Нм
- 3.2 L AM578 twin-turbo V8 335 к.с. 450 Нм

## Maserati Quattroporte V (M139, 2003–2012)
П'яте покоління Quattroporte (Tipo M139) було представлено у Франкфурті 9 вересня 2003 року на подіумі з написом «Сучасне італійське мистецтво». Виробництво розпочалося в 2003 році. Дизайн зовнішніх і внутрішніх справ був підписаний тодішнім головним дизайнером Pininfarina Ken Okuyama. Останній M139 Quattroporte був побудований 20 грудня 2012 року.
Автомобіль побудований на абсолютно новій платформі під назвою M139, вона була на 50 см (19,7 дюймів) довшою за попередника і на 40 см (15,7 дюймової) довшою колісною базою. Пізніше ця ж архітектура лягла в основу купе та кабріолету GranTurismo і GranCabrio.
Спочатку Quattroporte оснащувася 4,2-літровим двигуном Ferrari F136 S/U V8, який використовується на Maserati Coupé, з покращеною потужністю 400 к.с. (294 кВт) та новим чорним пластиковим впускним колектором замість алюмінієвого литого. Завдяки більшій вазі в порівнянні з Coupé і Spyder, час прискорення 0–100 км/год для Quattroporte становить 5,2 секунди, а максимальна швидкість вимірюється 275 км/год (171 миль/год).
Влітку 2008 року машина пережила рестайлінг, в ході якого седану провели невелику пластику обличчя і підтяжку корми, версія S отримала двигун 4,7 Ferrari F136 Y V8 (430 к.с.) від купе GranTurismo, а з гами коробок передач зник «робот» Duo Select, замінений 6-ступеневим «автоматом» ZF. Трохи пізніше ряд модифікацій поповнився версією GT S з поліпшеним двигуном 4,7 Ferrari F136 Y V8 (440 к.с.) і спритнішим «автоматом» ZF з новою програмою управління.

### Технічні характеристики
| Модель                | Quattroporte | Quattroporte Sport S | Quattroporte Sport GT S |
| Тип Двигуна, Об'єм    | V8, 4244 см3 | V8, 4,691 см3        | V8, 4,691 см3           |
| Потужність            | 400 к.с.     | 430 к.с.             | 440 к.с.                |
| Крутний момент        | 460 Нм       | 490 Нм               | 490 Нм                  |
| Максимальна швидкість | 270 км/год   | 280 км/год           | 285 км/год              |
| Динаміка 0-100 км/год | 5,6 с        | 5,4 с                | 5,1 с                   |

### Вартість моделі
Вартість автомобілів Maserati Quattroporte в Україні:
- Maserati Quattroporte від 149 900 €
- Maserati Quattroporte S від 158 900 €
- Maserati Quattroporte GT S від 169 900 € [5]

### Продажі
| рік    | Європа |
| ------ | ------ |
| 2003   | 9      |
| 2004   | 1,128  |
| 2005   | 1,306  |
| 2006   | 1,203  |
| 2007   | 1,578  |
| 2008   | 1,106  |
| 2009   | 773    |
| 2010   | 473    |
| 2011   | 279    |
| 2012   | 103    |
| Всього | 7,598  |

## Maserati Quattroporte VI (M156, 2013–2023)
На мотор-шоу в Детройті в середині січня 2013 року дебютує Maserati Quattroporte шостого покоління. Седан Quattroporte має 5263 мм в довжину і 1948 мм завширшки. Колісна база чотиридверки зросла на 107 мм. Завдяки тому, що в конструкції моделі нової генерації використано багато алюмінію, маса автомобіля знизилася майже на центнер і становить 1860 кілограмів.
Для Maserati Quattroporte як базовий двигун доступний 3,0 літровий V6 бітурбо, що видає 410 к.с. і 550 Нм, а топовим є варіант 3,8 л V8 бітурбо потужністю 530 сил (710 Нм). Обидва мотори збираються на заводі Ferrari в Маранелло і агрегатуються тільки з 8-діапазонним «автоматом». Крім того, більш потужну версію седана можна замовити і з повним приводом.
В оздобленні інтер'єру Quattroporte використовується шкіра, дерево, хром і додаткові акценти з вуглепластика. Крім аналогових датчиків, у салоні є 7-дюймовий TFT-дисплей і 8.4-дюймовий сенсорний екран, вбудований в приладову панель. Заднє сидіння досить просторе і за бажанням або необхідністю може трансформуватися у два окремих. Особливостями нової моделі Кватропорте є покращена шкіряна оббивка крісел і використання натурального шовку для оздоблення стелі. Вимірювальні прилади з хромованою рамкою, а також багатофункціональне рульове колесо є одними з безлічі показників, що визначають високий клас даного автомобіля. Дизайн інтер'єру оновленої до 2016 року моделі Maserati Quattroporte був розроблений у співпраці з італійським будинком моди Ermenegildo Zegna. Разом з системою моніторингу «сліпих зон» з'явився і електропривід багажних дверей. Крім того, в комплектацію додана поліпшена аудіосистема Harman/Kardon.
У стандартну комплектацію Maserati Quattroporte входить шкіряне оздоблення салону, функція підігріву передніх сидінь, 8.4-дюймовий сенсорний екран мультимедійної системи з вбудованою навігацією, камера заднього виду, передні і задні паркувальні сенсори, біксенонові передні фари, двохзонна система клімат-контролю, аудіосистема з 10-ма динаміками, CD-плеєр, USB-роз'єм і функція Bluetooth-підключення. Як опція доступні 4-зонна система клімат-контролю, функція підігріву задніх сидінь і рульового колеса, оздобленого шкірою і вставками з дорогих порід дерева, функція вентилювання передніх сидінь, педалі з можливістю регулювання, аудіосистема Bowers & Wilkins.
В серпні 2020 року почалися продажі модифікації Quattroporte Trofeo з двигуном 3,8 л Biturbo V8 потужністю 580 к.с. 730 Нм.

### Технічні характеристики
| Модель                | Quattroporte S   | Quattroporte S Q4 | Quattroporte GTS |
| Тип Двигуна, Об'єм    | 3,0 V6 TwinTurbo | 3,0 V6 TwinTurbo  | 3,8 V8 TwinTurbo |
| Об'єм                 | 2979 см3         | 2979 см3          | 3799 см3         |
| Потужність            | 410 к.с.         | 410 к.с.          | 530 к.с.         |
| Крутний момент        | 550 Нм           | 550 Нм            | 649 Нм           |
| Трансмісія            | RWD              | AWD               | RWD              |
| Максимальна швидкість | 285 км/год       | 284 км/год        | 307 км/год       |
| Динаміка 0-100 км/год | 5,1 с            | 4,9 с             | 4,7 с            |

### Продажі
| рік  | Європа |
| ---- | ------ |
| 2013 | 452    |
| 2014 | 812    |
| 2015 | 815    |
| 2016 | 682    |
| 2017 | 562    |
| 2018 | 459    |
| 2019 | 251    |
| 2020 | 116    |
| 2021 | 115    |

## Зноски
1. ↑  http://www.maserati.com/maserati/en/en/index/models/Quattroporte-S/technical-data.html [Архівовано 9 квітня 2010 у Wayback Machine.] Технічні характеристики Maserati Quattroporte
2. ↑  http://www.maserati.com/maserati/en/en/index/models/Quattroporte-Sport-GT-S/technical-data.html [Архівовано 5 березня 2010 у Wayback Machine.] Технічні характеристики Maserati Quattroporte Sport GT S
3. ↑  История Quattroporte (Роберт Есенов). Архів оригіналу за 27 березня 2010. Процитовано 11 квітня 2010.
4. 1 2  http://www.maserati.com/ [Архівовано 24 лютого 2011 у Wayback Machine.] Офіційний сайт Maserati
5. ↑  Ціни на Maserati Quattroporte. Архів оригіналу за 10 березня 2010. Процитовано 16 березня 2010. [Архівовано 2010-03-10 у Wayback Machine.]
6. 1 2  "Maserati Quattroporte Europe Sales Figures" | https://carsalesbase.com/europe-maserati-quattroporte/ [Архівовано 1 липня 2020 у Wayback Machine.]
7. ↑  Раскрыты подробности о новом Maserati Quattroporte [Архівовано 8 грудня 2012 у Wayback Machine.] 05.12.2012 (рос.)
8. ↑  Як ми тестували Maserati Quattroporte 2016. automoto.ua. Архів оригіналу за 11 жовтня 2016. Процитовано 10 жовтня 2016.

wikiname: ukwiki

title: Maserati Quattroporte

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[Зображення:Maserati Quattroporte VI Trofeo 1X7A7422.jpg|250px]] Maserati Quattroporte VI Trofeo (M156)
 | назва            = Maserati Quattroporte
 | виробник         = [[Maserati]]
 | батьківська_компанія  = [[Fiat]]
 | інші_назви       =
 | виробництво      = [[1963]] — [[2023]]
 | складається_у    = {{ITA}}, [[Модена]]
 | попередник       =
 | наступник        =
 | клас             = [[Люкс-автомобіль]]
 | кузов            = [[седан]]
 | компонування     = FR, FF
 | платформа        =
 | двигун           = V8
 | трансмісія       =
 | колісна_база     =
 | довжина          =
 | ширина           =
 | висота           =
 | кліренс          =
 | передня_колія    =
 | задня_колія      =
 | вага             =
 | швидкість        =
 | бак              =
 | споріднені       =
 | подібні          =
 | дизайнер         =
}}
'''Maserati Quattroporte''' — спортивний [[седан]] люкс-класу компанії [[Maserati]], який виробляється з 1963 року.

==Maserati Quattroporte I (AM107, 1963–1969)==
[[Зображення:1967 Maserati Quattroporte 1 Series II - rvl (4637651326).jpg|left|250px|thumb|Maserati Quattroporte 1]]
[[Зображення:Maserati 4000 Quattro-porte - Flickr - mick - Lumix.jpg|250px|thumb|Maserati Quattroporte 1]]
[[Зображення:1971_Maserati_Quattroporte_AM121.jpg|thumb|left|200px|Один з двох екземплярів Maserati Quattroporte Aga Khan]]
Коли прийшла пора додати в модельну гаму [[седан]], італійці не стали ламати голову над назвою. Слово ''quattroporte'' перекладається як «чотири двері». Перше покоління з'явилося в 1963 році, його [[дизайнер]]ом був '''П'єтро Фруа''' з Maserati, але [[кузов]] робили на потужностях фірми Vignale. П'ятиметровий сталевий кузов, 2750 [[мм]] колісної бази, величезний задній звис і 1830 [[кг]] спорядженої маси, але це не заважало Quattroporte бути одним з найшвидших седанів 60-х. Завдяки «вісімці» 4,1 л з кутом розвалу циліндрів 90°: її 260 [[к.с.|сил]] і 393 Н•м вистачало, щоб розігнати седан до 210 км/год. З [[коробка передач|коробок передач]] в стандарті пропонувалася 5-ступенева «механіка», а «автомат» був опцією. Підвіска — двохважільна спереду і залежна конструкція De Dion ззаду.

З 1966-го італійці поставили на конвеєр модернізовану модель (так званої другої серії), яка відрізнялася лише двигуном — V8 4,7 (290 «[[к.с.|коней]]», 423 Н•м) — і максимальною швидкістю, що збільшилася до 230 км/год. Автомобілів обох серій було зроблено 772 штуки. Серед власників числилися британський актор з російським корінням Пітер Устинов, Ентоні Квін, Марчелло Мастроянні і принц Монако Реньє III.

Випуск цього автомобіля дозволив марці Maserati конкурувати з такими моделями, як [[Facel Vega]] і [[Lagonda Rapide]], які були популярні у любителів швидкої їзди на нових європейських автобанах.

{{clear}}

==Maserati Quattroporte II (AM123, 1974–1978)==
[[Файл:Prototype Maserati Quattroporte.jpg|міні|250пкс|Maserati Quattroporte 2]]
[[Зображення:Maserati Quattroporte II.JPG|thumb|left|250px|Maserati Quattroporte 2]]
Седан повністю нової другої генерації (1973–1975) є найбільш неоднозначним автомобілем в серії Quattroporte, починаючи з дизайну і закінчуючи технічною начинкою. Як би блюзнірськи це не звучало, робота '''Марчелло Гандіні''' сьогодні не вражає. Особливо на тлі чудового [[Jaguar XJ]]6 тих років. Quattroporte подовжили на 200 мм (до 5200), база збільшилася до 3070 мм, але головне — модель переорієнтували на комфорт. Сталевий кузов (споряджена маса машини — 1700 кг) поставили на передньоприводну платформу [[Citroën SM|Сітроена SM]] з гідропневматичною підвіскою. Адже саме [[Citroën]] володів компанією Maserati з 1968 по 1975 рік. А ось на моторну гаму вплинула паливна криза: італійський седан отримав компактні «шістки» 3.0 Tipo AM 114.56.30 90° V6 (190 сил) і 200-сильну 3.2 (з весни 1975 року). Ці двигуни, до речі, встановлювали і на Citroen SM. Однак, на відміну від «француза», який за п'ять років конвеєрного життя розійшовся тиражем в 12 920 штук, седанів Quattroporte другого покоління за два роки зібрали всього 13. А після банкрутства Citroën його купив конкурент [[Peugeot]]. Проте інтересу до Maserati нові господарі не проявили, і від зникнення фірми з Модени було змушений рятувати італійський уряд. Незабаром знайшлися й приватні інвестори: фірма [[Benelli (виробник мотоциклів)|Benelli]] і Алессандро де Томазо, який теж будував автомобілі і своїм ім`ям в околицях Модени. Де Томазо володів фірмою Maserati до 1993 року, після чого вона перейшла під крило [[Fiat|Фіата]].

{{clear}}

==Maserati 4porte/Quattroporte III/Royale (AM330, 1979–1990)==
[[Зображення:1986 Maserati QPIII UWS.jpg|thumb|right|250px|Maserati Quattroporte 3]]
[[Зображення:Maserati QP3 rear.jpg|thumb|left|250px|Maserati Quattroporte 3]]
[[Файл:Maserati Quattroporte (12862274243).jpg|міні|ліворуч|250пкс|]]
Наступне покоління Quattroporte (4910 мм у довжину, база — 2600 мм) повернулося до класичного компонування і базувалося на купе De Tomaso Longchamp, як і Maserati Kyalami. Машина виявилася довгожителькою і користувалася попитом: за десять років, з 1976 по 1986 рік, був зроблений 2141 седан. Серед покупців були великий тенор [[Лучано Паваротті]], президент Італії Сандро Пертін і американський видавець Малькольм Форбс. Зрозуміти їх неважко. Ательє [[Italdesign]] знайшло лаконічний і витончений образ. Суворе обличчя, незрівнянна задня стійка з фамільним гербом і елегантні дверні ручки оригінальної конструкції — це запам'ятовується. Седан красувався двоважільною підвіскою по колу і власними «вісімками» Maserati 4,1 і 4,9 (з 1981 року) потужністю 260 і 290 к.с. Покупці могли обрати «механіку» [[ZF]] або «автомат» Borg Warner, а електрообладнання салону поставляла фірма Bosch. Примітний факт: перші три роки випуску седан третього покоління називався Maserati 4porte.

Найдорожчою модифікацією Maserati Quattroporte третього покоління була версія Royale. Такі машини робили в 1986-1990 роках. Заради зменшення шуму італійці оптимізували аеродинаміку кузова. У салоні — обробка шкірою якіснішої вичинки і горіховим шпоном, роздільні задні сидіння з безліччю регулювань. За умовчанням седан оснащували мотором V8 4.9 із збільшеним ступенем стиснення (300 сил) і 3-ступеневим «автоматом». Механічна коробка передач встановлювалась за доплату. Максимальна швидкість «автоматичних» версій становила 230 км/год при масі 2080 кг. Поряд з творінням Гандіні Quattroporte Royale — справжній ексклюзив: вироблено всього 55 автомобілів.
{{clear}}

==Maserati Quattroporte IV (AM337 1994–2001)==
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[Зображення:4th generation Maserati Quattroporte.jpg|250px]] Maserati Quattroporte 4 (1994-1998)
 | назва            = Maserati Quattroporte 4
 | виробник         =
 | батьківська_компанія  =
 | інші_назви       =
 | виробництво      = [[1994]]-[[2001]]
(2.883 авто)
 | складається_у    =
 | попередник       = [[Maserati 420]]
 | наступник        =
 | клас             = [[Люкс-автомобіль]]
 | кузов            = [[седан]]
 | компонування     =
 | платформа        =
 | двигун           =
 | трансмісія       = [[задній привід]]
 | колісна_база     = 2650 [[мм]]
 | довжина          = 4550 мм
 | ширина           = 1810 мм
 | висота           = 1380 мм
 | кліренс          =
 | передня_колія    =
 | задня_колія      =
 | вага             = 1543–1647 [[кг]]
 | швидкість        =
 | бак              =
 | споріднені       =
 | подібні          =
 | дизайнер         = [[Марчелло Гандіні]]
}}
[[Файл:4th generation Maserati Quattroporte rear.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Maserati Quattroporte 4]]
[[Файл:Maserati Quattroporte Evoluzione front.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Maserati Quattroporte Evoluzione (1998-2001)]]
[[Файл:Maserati QP IV Cockpit.JPG|міні|ліворуч|250пкс|Maserati Quattroporte 4]]
[[Файл:Maserati QP IV Motor8.JPG|міні|250пкс|3.2 L AM578 twin-turbo V8]]
Показаний в [[1994]] році седан Quattroporte IV вже без всяких застережень можна назвати спортивним, особливо за стрімкий силует (ще один Quattroporte маестро Гандіні), короткий передній звис і корму. Довжина зменшилася до 4550 мм, хоча база зросла на 50 мм (до 2650), седан скинув разом 400 кг, споряджена маса становила 1543-1647 кг. У цьому заслуга і компактних бітурбомоторів. Базовим став дволітровий двигун V6 (287 к.с. і 362 Н•м). Сходинкою вище — «шістка» 2,8 (284 к.с., 423 Н•м). На вершині — V8 3,2 (335 к.с., 450 Н•м). Механічні коробки передач — 5-і 6-ступеневі, «автомат» — 4-ступеневий фірми ZF. Найспритніші чотиридверки розганялися до 270 км/год. Підвіску розробили заново: спереду стійки McPherson, ззаду — трикутні поздовжні важелі. Платформою, яка лягла в основу седана, і наддувними двигунами поділилися купе Biturbo (1981-1990) і Shamal (1991-1996). Вперше на Quattroporte з'явилися АБС і подушки безпеки.

У [[1998]] році керівництво Maserati зайнялися люди з [[Ferrari]], які відразу провели рестайлінг Quattroporte. У зв'язку з цим седан отримав надбавку до імені Evoluzione — і близько 400 змін у конструкції, зовнішності і салоні. Останній з 2841 автомобілів зійшов з конвеєра в травні 2001 року.

{| class="wikitable" cellpadding="0" style="text-align:center; font-size:91%;"
|-
! style="background:#DCDCDC" | '''Quattroporte IV''' || '''Виготовлено авто''' || '''Роки виробництво'''
|-
| style="background:#efefef" | '''2.0i V6 24v'''||587||1994-1998
|-
| style="background:#efefef" | '''2.8i V6 24v'''||668||1994-1998
|-
| style="background:#efefef" | '''3.2i V8 32v'''||415||1996-1998
|-
| style="background:#efefef" | '''2.0i V6 Evoluzione'''||200||1998-2001
|-
| style="background:#efefef" | '''2.8i V6 Evoluzione'''||190||1998-2001
|-
| style="background:#efefef" | '''3.2i V8 Evoluzione'''||340||1998-2001
|-
! style="background:#DCDCDC" | '''Всього'''||'''2400'''||1994-2001
|}
===Двигуни===
*2.0 L AM573 twin-turbo V6 287 к.с. 362 Нм
*2.8 L AM574 twin-turbo V6 284 к.с. 423 Нм
*3.2 L AM578 twin-turbo V8 335 к.с. 450 Нм
{{clear}}

==Maserati Quattroporte V (M139, 2003–2012)==
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[Зображення:2006-2008 Maserati Quattroporte Sport GT sedan (2011-01-05).jpg|250px]] Maserati Quattroporte 5
 | назва            = Maserati Quattroporte 5
 | виробник         =
 | батьківська_компанія  =
 | інші_назви       =
 | виробництво      = [[2003]]-[[2013]]
(25 256 авто)
 | складається_у    =
 | попередник       =
 | наступник        =
 | клас             = [[Люкс-автомобіль]]
 | кузов            = [[седан]]
 | компонування     =
 | платформа        = Maserati M139
 | трансмісія       = [[задній привід]]
 | колісна_база     = 3064 мм
 | довжина          = 5097 мм
 | ширина           = 1885 мм
 | висота           = 1438 мм <ref>http://www.maserati.com/maserati/en/en/index/models/Quattroporte-S/technical-data.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100409015736/http://www.maserati.com/maserati/en/en/index/models/Quattroporte-S/technical-data.html |date=9 квітня 2010 }} Технічні характеристики Maserati Quattroporte</ref>
1423 мм (Sport GT S)<ref>http://www.maserati.com/maserati/en/en/index/models/Quattroporte-Sport-GT-S/technical-data.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100305184307/http://www.maserati.com/maserati/en/en/index/models/Quattroporte-Sport-GT-S/technical-data.html |date=5 березня 2010 }} Технічні характеристики Maserati Quattroporte Sport GT S</ref>
 | кліренс          =
 | передня_колія    =
 | задня_колія      =
 | вага             = 1880–1990 кг
 | швидкість        =
 | бак              =
 | споріднені       =
 | подібні          = [[Aston Martin Rapide]]
 [[Porsche Panamera]]
 [[Mercedes-Benz S-Клас]]
 [[BMW 7 Серії]]
 [[Jaguar XJ]]
 [[Lexus LS]]
 | дизайнер         = [[Pininfarina]]
}}
[[File:Maserati Quattroporte (12573728885).jpg|thumb|left|250px|Maserati Quattroporte 5]]
[[File:Maserati Quattroporte - Flickr - Alexandre Prévot (30) (cropped).jpg|thumb|250px|left|Maserati Quattroporte 5 після фейсліфту]]
[[File:2006 Maserati Quattroporte - Flickr - The Car Spy (16).jpg|thumb|left|250px]]
П'яте покоління Quattroporte (Tipo M139) було представлено у [[Франкфуртський автосалон|Франкфурті]] 9 вересня 2003 року на подіумі з написом «Сучасне італійське мистецтво». Виробництво розпочалося в 2003 році. Дизайн зовнішніх і внутрішніх справ був підписаний тодішнім головним дизайнером [[Pininfarina]] Ken Okuyama. Останній M139 Quattroporte був побудований 20 грудня 2012 року.

Автомобіль побудований на абсолютно новій платформі під назвою M139, вона була на 50 см (19,7 дюймів) довшою за попередника і на 40 см (15,7 дюймової) довшою колісною базою. Пізніше ця ж архітектура лягла в основу купе та кабріолету GranTurismo і GranCabrio.

Спочатку Quattroporte оснащувася 4,2-літровим двигуном Ferrari F136 S/U V8, який використовується на Maserati Coupé, з покращеною потужністю 400 к.с. (294 кВт) та новим чорним пластиковим впускним колектором замість алюмінієвого литого. Завдяки більшій вазі в порівнянні з Coupé і Spyder, час прискорення 0–100 км/год для Quattroporte становить 5,2 секунди, а максимальна швидкість вимірюється 275 км/год (171 миль/год).

Влітку 2008 року машина пережила рестайлінг, в ході якого седану провели невелику пластику обличчя і підтяжку корми, версія S отримала двигун 4,7 Ferrari F136 Y V8 (430 к.с.) від купе GranTurismo, а з гами коробок передач зник «робот» Duo Select, замінений 6-ступеневим «автоматом» [[ZF]]. Трохи пізніше ряд модифікацій поповнився версією GT S з поліпшеним двигуном 4,7 Ferrari F136 Y V8 (440 к.с.) і спритнішим «автоматом» ZF з новою програмою управління.<ref>{{Cite web |url=http://www.drive.ru/supercars/drive-test/2009/12/31/3027073/tri_zuba.html |title=История Quattroporte (Роберт Есенов) |accessdate=11 квітня 2010 |archive-date=27 березня 2010 |archive-url=https://web.archive.org/web/20100327151702/http://www.drive.ru/supercars/drive-test/2009/12/31/3027073/tri_zuba.html }}</ref>
=== Технічні характеристики ===
{| align="center" class="standard"
|+
| bgcolor="#f4a444"|

'''Модель'''

| bgcolor="#f4a444"|'''Quattroporte'''
| bgcolor="#f4a444"|

'''Quattroporte Sport S'''

| bgcolor="#f4a444"|'''Quattroporte Sport GT S'''
|-----
| Тип Двигуна, Об'єм
| V8, 4244 [[см]]3
| V8, 4,691 см3
| V8, 4,691 см3
|-----
| Потужність
| 400 [[к.с.]]
| 430 к.с.
| 440 к.с.
|-----
| Крутний момент
| 460 Нм
| 490 Нм
| 490 Нм
|-----
| Максимальна швидкість
| 270 км/год
| 280 км/год
| 285 км/год
|-----
| Динаміка 0-100 км/год
| 5,6 с
| 5,4 с
| 5,1 с<ref name=":0">http://www.maserati.com/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110224073228/http://www.maserati.com/ |date=24 лютого 2011 }} Офіційний сайт Maserati</ref>
|+
|}

=== Вартість моделі ===
Вартість автомобілів Maserati Quattroporte в Україні:
* Maserati Quattroporte від 149 900 [[Євро|€]]
* Maserati Quattroporte S від 158 900 €
* Maserati Quattroporte GT S від 169 900 € <ref>{{Cite web |url=http://www.maserati.com.ua/index.php?option=com_content&view=article&id=23&Itemid=41 |title=Ціни на Maserati Quattroporte |accessdate=16 березня 2010 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20100310192528/http://www.maserati.com.ua/index.php?option=com_content&view=article&id=23&Itemid=41 |archivedate=10 березня 2010 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100310192528/http://www.maserati.com.ua/index.php?option=com_content&view=article&id=23&Itemid=41 |date=2010-03-10 }}</ref>

===Продажі===
{| class="wikitable" style="float:center; clear:center; margin:0 0 1em 1em; text-align:center;"
|-
! рік!! Європа<ref name=":1">"Maserati Quattroporte Europe Sales Figures" | https://carsalesbase.com/europe-maserati-quattroporte/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200701033017/https://carsalesbase.com/europe-maserati-quattroporte/ |date=1 липня 2020 }}</ref>
|-
| 2003 || 9
|-
| 2004 || 1,128
|-
| 2005 || 1,306
|-
| 2006 || 1,203
|-
| 2007 || 1,578
|-
| 2008 || 1,106
|-
| 2009 || 773
|-
| 2010 || 473
|-
| 2011 || 279
|-
| 2012 || 103
|-
| '''Всього''' || '''7,598'''
|}

{{-}}

==Maserati Quattroporte VI (M156, 2013–2023)==
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[Зображення:2015 Maserati Quattroporte DV6 Automatic 3.0 Front.jpg|250px]] Maserati Quattroporte VI (2013-2016)
 | назва            = Maserati Quattroporte M156
 | виробник         =
 | батьківська_компанія  =
 | інші_назви       =
 | виробництво      = [[2013]]-[[2023]]
 | складається_у    =
 | попередник       =
 | наступник        =
 | клас             = [[Люкс-автомобіль]]
 | кузов            = [[седан]]
 | компонування     =
 | платформа        = Maserati M156
 | двигун           =
 | трансмісія       = [[задній привід]]
[[повний привід]]
 | колісна_база     = 3171 мм
 | довжина          = 5262 мм
 | ширина           = 1958 мм
 | висота           = 1481 мм
 | кліренс          =
 | передня_колія    =
 | задня_колія      =
 | вага             = 1860–2000 кг
 | швидкість        =
 | бак              =
 | споріднені       = [[Maserati Ghibli]]
[[Maserati Levante]]
 | подібні     = [[Aston Martin Rapide]]
 [[Porsche Panamera]]
 [[Mercedes-Benz S-Клас]]
 [[BMW 7 Серії]]
 [[Jaguar XJ]]
 [[Lexus LS]]
 | дизайнер         =
}}
[[Файл:2015 Maserati Quattroporte DV6 Automatic 3.0 Rear.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Maserati Quattroporte VI (2013-2016)]]
[[Файл:2018 Maserati Quattroporte V6 Automatic 3.0 Front.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Maserati Quattroporte VI (2016-2020)]]
[[Файл:2018 Maserati Quattroporte V6 Automatic 3.0 Rear.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Maserati Quattroporte VI (2016-2020)]]
[[Файл:2022 Maserati Quattroporte Modena Q4 in Nero Ribelle, Front Left, 08-14-2022.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Maserati Quattroporte VI (з 2020)]]
[[Файл:2022 Maserati Quattroporte Modena Q4 in Nero Ribelle, Rear Left, 08-14-2022.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Maserati Quattroporte VI (з 2020)]]
[[Файл:2022 Maserati Quattroporte interior.jpg|міні|ліворуч|250пкс|]]
На мотор-шоу в [[Детройт]]і в середині січня [[2013]] року дебютує Maserati Quattroporte шостого покоління. Седан Quattroporte має 5263 [[мм]] в довжину і 1948 мм завширшки. Колісна база чотиридверки зросла на 107 мм. Завдяки тому, що в конструкції моделі нової генерації використано багато алюмінію, маса автомобіля знизилася майже на центнер і становить 1860 [[кілограм]]ів.

Для Maserati Quattroporte як базовий двигун доступний 3,0 літровий V6 бітурбо, що видає 410 [[к.с.]] і 550 Нм, а топовим є варіант 3,8 л V8 бітурбо потужністю 530 сил (710 Нм). Обидва мотори збираються на заводі [[Ferrari]] в [[Маранелло]] і агрегатуються тільки з 8-діапазонним «автоматом». Крім того, більш потужну версію седана можна замовити і з [[Повний привод|повним приводом]].<ref name="нов">[http://www.drive.ru/news/maserati/50beef32b7214247760000bd.html Раскрыты подробности о новом Maserati Quattroporte] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121208013141/http://www.drive.ru/news/maserati/50beef32b7214247760000bd.html |date=8 грудня 2012 }} 05.12.2012 {{ref-ru}}</ref>

В оздобленні інтер'єру Quattroporte використовується шкіра, дерево, хром і додаткові акценти з вуглепластика. Крім аналогових датчиків, у салоні є 7-дюймовий TFT-дисплей і 8.4-дюймовий сенсорний екран, вбудований в приладову панель. Заднє сидіння досить просторе і за бажанням або необхідністю може трансформуватися у два окремих. Особливостями нової моделі Кватропорте є покращена шкіряна оббивка крісел і використання натурального шовку для оздоблення стелі. Вимірювальні прилади з хромованою рамкою, а також багатофункціональне рульове колесо є одними з безлічі показників, що визначають високий клас даного автомобіля. Дизайн інтер'єру оновленої до [[2016]] року моделі Maserati Quattroporte був розроблений у співпраці з італійським будинком моди Ermenegildo Zegna. Разом з системою моніторингу «сліпих зон» з'явився і електропривід багажних дверей. Крім того, в комплектацію додана поліпшена аудіосистема Harman/Kardon.

У стандартну комплектацію Maserati Quattroporte входить шкіряне оздоблення салону, функція підігріву передніх сидінь, 8.4-дюймовий сенсорний екран мультимедійної системи з вбудованою навігацією, камера заднього виду, передні і задні паркувальні сенсори, біксенонові передні фари, двохзонна система клімат-контролю, аудіосистема з 10-ма динаміками, CD-плеєр, USB-роз'єм і функція Bluetooth-підключення. Як опція доступні 4-зонна система клімат-контролю, функція підігріву задніх сидінь і рульового колеса, оздобленого шкірою і вставками з дорогих порід дерева, функція вентилювання передніх сидінь, педалі з можливістю регулювання, аудіосистема [[Bowers & Wilkins]]<ref>{{Cite web|url=https://automoto.ua/uk/overview/Maserati-Quattroporte-2016-364.html|title=Як ми тестували Maserati Quattroporte 2016|website=automoto.ua|accessdate=2016-10-10|archive-date=11 жовтня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161011140403/https://automoto.ua/uk/overview/Maserati-Quattroporte-2016-364.html}}</ref>.

В серпні 2020 року почалися продажі модифікації Quattroporte Trofeo з двигуном 3,8 л Biturbo V8 потужністю 580 к.с. 730 Нм.

=== Технічні характеристики ===
{| align="center" class="standard"
|+
| bgcolor="#f4a444"|

'''Модель'''

| bgcolor="#f4a444"|'''Quattroporte S'''
| bgcolor="#f4a444"|

'''Quattroporte S Q4'''

| bgcolor="#f4a444"|'''Quattroporte GTS'''
|-----
| Тип Двигуна, Об'єм
| 3,0 V6 TwinTurbo
| 3,0 V6 TwinTurbo
| 3,8 V8 TwinTurbo
|-----
| Об'єм
| 2979 [[см]]3
| 2979 см3
| 3799 см3
|-----
| Потужність
| 410 [[к.с.]]
| 410 к.с.
| 530 к.с.
|-----
| Крутний момент
| 550 Нм
| 550 Нм
| 649 Нм
|-----
| Трансмісія
| [[Задній привід|RWD]]
| [[Повний привід|AWD]]
| RWD
|-----
| Максимальна швидкість
| 285 км/год
| 284 км/год
| 307 км/год
|-----
| Динаміка 0-100 км/год
| 5,1 с
| 4,9 с
| 4,7 с<ref name=":0"/>
|+
|}
===Продажі===
{| class="wikitable" style="float:center; clear:center; margin:0 0 1em 1em; text-align:center;"
|-
! рік!! Європа<ref name=":1"/>
|-
| 2013 || 452
|-
| 2014 || 812
|-
| 2015 || 815
|-
| 2016 || 682
|-
| 2017 || 562
|-
| 2018 || 459
|-
| 2019 || 251
|-
| 2020 || 116
|-
| 2021 || 115
|}

{{-}}

== Зноски ==
<references/>
== Посилання ==
{{Commonscat|Maserati Quattroporte}}
*[http://www.maserati.com/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110224073228/http://www.maserati.com/ |date=24 лютого 2011 }}

{{Автомобілі Maserati}}
{{Історія авто Maserati}}
[[Категорія:Автомобілі 1960-х]]
[[Категорія:Автомобілі 1970-х]]
[[Категорія:Автомобілі 1980-х]]
[[Категорія:Автомобілі 1990-х]]
[[Категорія:Автомобілі 2000-х]]
[[Категорія:Автомобілі 2010-х]]
[[Категорія:Автомобілі Maserati]]
[[Категорія:Люкс-автомобілі]]
[[Категорія:Седани]]

title: Maserati Quattroporte

Виробник: Maserati

Батьківська компанія: Fiat

Місце виробництва: Італія, Модена

Наступник(и): Maserati Ghibli IIId

Клас: Люкс-автомобіль

Стиль кузова: седан

Компонування: FR, FF

title: Maserati Quattroporte 4

Виробник: Fiat і Maserati

Попередник(и): Maserati 420

Клас: Люкс-автомобіль

Коробка передач: задній привід

Дизайнер: Марчелло Гандіні

title: Maserati Quattroporte 5

Клас: Люкс-автомобіль

Платформа: Maserati M139

Коробка передач: задній привід

Висота: 1438 мм · 1423 мм (Sport GT S)

Подібні: Aston Martin Rapide · Porsche Panamera · Mercedes-Benz S-Клас · BMW 7 Серії · Jaguar XJ · Lexus LS

Дизайнер: Pininfarina

title: Maserati Quattroporte M156

Клас: Люкс-автомобіль

Платформа: Maserati M156

Коробка передач: задній привід · повний привід

Споріднені: Maserati Ghibli · Maserati Levante


text:
# Katana Zero
Katana Zero — компьютерная игра в жанре action-платформер, разработанная японо-американской командой разработчиков Askiisoft и изданная Devolver Digital. Также в создании основной доли графики принимали участие художники из СНГ. Выпуск игры состоялся 18 апреля 2019 года для персональных компьютеров на операционных системах Windows и MacOS, а также для гибридной игровой консоли Nintendo Switch. 15 октября 2020 года игра вышла для игровой консоли Xbox One. 20 марта 2024 года состоялся выход игры на Android и iOS через Netflix.

## Игровой процесс
Игра отличается отсутствием очков здоровья: персонаж погибает от любого попадания, что делает прохождение требовательным к точности и реакции.
Игрок управляет наёмным убийцей, проходящим уровни с целью устранения всех противников. Для атаки используется катана, способная уничтожать врагов и отражать пули. Дополнительные механики включают перекаты и возможность кратковременного замедления времени, что помогает справляться с множественными угрозами. После каждого уровня отображается стилизованная под видеонаблюдение «переигровка» действий игрока.
Игра построена на последовательном прохождении уровней и отличается высокой вариативностью решений. Диалоговая система позволяет перебивать собеседников, выбирать различные интонации и влиять на ход событий.
При соблюдении определённых условий игроку становится доступен секретный босс — усиленная версия финального противника. Сражение с ним происходит в альтернативной сюжетной ветке и требует нарушения ряда инструкций, полученных от руководства, включая отказ от выполнения приказов и сознательное создание побочных жертв. Сам бой отличается высоким уровнем сложности и содержит элементы психологического искажённого восприятия, характерные для всей игры.

## Сюжет
Действие Katana Zero разворачивается в антиутопическом неонуарном городе Новая Мекка, пострадавшем от конфликта с неназванной восточной державой, известного как «Война Кромага». Игрок управляет убийцей по прозвищу Объект Ноль (Зеро), ветераном войны и участником секретной программы по созданию суперсолдат с использованием вещества под названием Хронос. Этот препарат позволяет кратковременно замедлять время и предсказывать последствия действий, однако вызывает побочные эффекты и галлюцинации.
Зеро получает задания от психотерапевта, совмещающего функции куратора и поставщика Хроноса. Постепенно он начинает сомневаться в правдивости своих снов, своего прошлого и истинных мотивов заказов. Его взаимодействие с соседской девочкой, а также столкновения с другими сверхлюдьми — Ви, Снегом, Змеем и Охотницей — раскрывают более широкую конспирологическую линию, связанную с программой «Нуль», корпорацией NeoTech и последствиями употребления Хроноса.
Кульминацией сюжета становится внутренняя трансформация Зеро и отказ от выполнения приказов. Герой оказывается втянут в конфликт с психотерапевтом, восставшими бойцами программы «Нуль» и правительственными структурами. Развязка зависит от выборов игрока и может привести к различным концовкам, включая смерть персонажа или его побег вместе с девочкой из города.
Игра содержит дополнительные элементы, влияющие на сюжет, включая галлюцинаторные видения, альтернативные сны, вариативные диалоги и секретного босса.

## Разработка
Разработчик игры — Джастин Стэндер. В своём твиттере он сообщил, что на разработку ушло 6 лет, а игра использует движок GameMaker: Studio.
Авторы звукового сопровождения игры — Ludowic и Bill Kiley. Саундтрек написан в жанре синтвейв.
Разработка игры была полностью завершена 27 февраля 2019 года.

## Критика
| Сводный рейтинг       | Сводный рейтинг                   |
| Агрегатор             | Оценка                            |
| --------------------- | --------------------------------- |
| GameRankings          | - 82,08 % (PC) - 81,55 % (Switch) |
| Metacritic            | 83/100 (Switch) 83/100 (PC)       |
| Иноязычные издания    |                                   |
| Издание               | Оценка                            |
| Game Informer         | 7,75/10 (Switch)                  |
| GameRevolution        | 3/5 (Switch)                      |
| GameSpot              | 8/10 (PC)                         |
| IGN                   | 8,7/10                            |
| Nintendo Life         | (Switch)                          |
| USgamer               | 4,5/5 (Switch)                    |
| Русскоязычные издания |                                   |
| Издание               | Оценка                            |
| «Игромания»           | [ 14 ]                            |

Katana Zero получила преимущественно положительные оценки критиков: на сайте-агрегаторе Metacritic она имеет 83 балла из 100 от критиков (в версиях на ПК и на Nintendo Switch).
В первую неделю продаж было продано более 100 000 копий игры для Nintendo Switch.

wikiname: ruwiki

title: Katana Zero

in_language: ru

wikitext:
{{Компьютерная игра
| заголовок            = Katana ZERO
| изображение          = Katana Zero logo.jpeg
| разработчик          = Askiisoft
| издатель             = [[Devolver Digital]]
| дата выпуска         = ; Windows, macOS, Switch
: 18 апреля [[2019 год в компьютерных играх|2019]]
; Xbox One
: 15 октября [[2020 год в компьютерных играх|2020]]
; Android, iOS
: 20 марта [[2024 год в компьютерных играх|2024]]
| жанр                 = экшен-платформер
| руководитель         = Джастин Стэндер
| геймдизайнер         = Джастин Стэндер
| сценарист            = Эрик Шумейкер, Джастин Стэндер, Стерлинг Натаниэль Браун, Ян Голдсмит Руни
| художник             = Finlal, Deceiver, Артём Самойлов, Тим Йонссон, Шон Кайли, Майкл Ламберт, Кристофер Легеки, Леонид Колодкин, Kenju, Godsavant, Фрэнсис Куломб, Валерий Ким, Уилл Олхаус, Хантер Рассел
| композитор           = Джастин Стэндер, LudoWic, Билл Кайли, Марк-Андре Руийар, Лоуренс Мэннинг
| платформа            =
| движок               = [[Game Maker: Studio]]
| режим                =
| сайт                 =
}}
'''''Katana Zero''''' — [[компьютерная игра]] в жанре [[Экшен (жанр компьютерных игр)|action]]-[[платформер]], разработанная японо-американской командой разработчиков [[Askiisoft]] и изданная [[Devolver Digital]]. Также в создании основной доли графики принимали участие художники из [[СНГ]]{{нет АИ|2|07|2019}}. Выпуск игры состоялся 18 апреля 2019 года для [[Персональный компьютер|персональных компьютеров]] на операционных системах [[Windows]] и [[MacOS]], а также для гибридной [[Игровая приставка|игровой консоли]] [[Nintendo Switch]]. 15 октября 2020 года игра вышла для игровой консоли [[Xbox One]]. 20 марта 2024 года состоялся выход игры на [[Android]] и [[iOS]] через [[Netflix]].

== Игровой процесс ==
Игра отличается отсутствием очков здоровья: персонаж погибает от любого попадания, что делает прохождение требовательным к точности и реакции.

Игрок управляет наёмным убийцей, проходящим уровни с целью устранения всех противников. Для атаки используется [[катана]], способная уничтожать врагов и отражать пули. Дополнительные механики включают перекаты и возможность кратковременного [[Буллет-тайм|замедления времени]], что помогает справляться с множественными угрозами. После каждого уровня отображается стилизованная под видеонаблюдение «переигровка» действий игрока.

Игра построена на последовательном прохождении уровней и отличается высокой вариативностью решений. Диалоговая система позволяет перебивать собеседников, выбирать различные интонации и влиять на ход событий.

При соблюдении определённых условий игроку становится доступен секретный босс — усиленная версия финального противника. Сражение с ним происходит в альтернативной сюжетной ветке и требует нарушения ряда инструкций, полученных от руководства, включая отказ от выполнения приказов и сознательное создание побочных жертв. Сам бой отличается высоким уровнем сложности и содержит элементы психологического искажённого восприятия, характерные для всей игры.

== Сюжет ==

Действие ''Katana Zero'' разворачивается в [[антиутопия|антиутопическом]] [[неонуар]]ном городе Новая Мекка, пострадавшем от конфликта с неназванной восточной державой, известного как «Война Кромага». Игрок управляет убийцей по прозвищу Объект Ноль (Зеро), ветераном войны и участником секретной программы по созданию суперсолдат с использованием вещества под названием Хронос. Этот препарат позволяет кратковременно замедлять время и предсказывать последствия действий, однако вызывает побочные эффекты и галлюцинации.

Зеро получает задания от психотерапевта, совмещающего функции куратора и поставщика Хроноса. Постепенно он начинает сомневаться в правдивости своих снов, своего прошлого и истинных мотивов заказов. Его взаимодействие с соседской девочкой, а также столкновения с другими сверхлюдьми — Ви, Снегом, Змеем и Охотницей — раскрывают более широкую конспирологическую линию, связанную с программой «Нуль», корпорацией NeoTech и последствиями употребления Хроноса.

Кульминацией сюжета становится внутренняя трансформация Зеро и отказ от выполнения приказов. Герой оказывается втянут в конфликт с психотерапевтом, восставшими бойцами программы «Нуль» и правительственными структурами. Развязка зависит от выборов игрока и может привести к различным концовкам, включая смерть персонажа или его побег вместе с девочкой из города.

Игра содержит дополнительные элементы, влияющие на сюжет, включая галлюцинаторные видения, альтернативные сны, вариативные диалоги и секретного босса.

== Разработка ==
Разработчик игры — Джастин Стэндер. В своём твиттере он сообщил, что на разработку ушло 6 лет, а игра использует движок [[GameMaker: Studio]]<ref>{{Cite web|lang=ru|url=https://twitter.com/askiisoft/status/1120821882637434880|title=https://twitter.com/askiisoft/status/1120821882637434880|website=Twitter|access-date=2022-07-11|archive-date=2022-04-26|archive-url=https://web.archive.org/web/20220426114421/https://twitter.com/askiisoft/status/1120821882637434880|url-status=live}}</ref>.

Авторы звукового сопровождения игры — Ludowic и Bill Kiley. Саундтрек написан в жанре [[синтвейв]].

Разработка игры была полностью завершена 27 февраля 2019 года.

== Критика ==
{{Оценки игры
|GR={{plainlist|
* 82,08 % (PC)<ref>{{cite web|url=https://www.gamerankings.com/pc/191326-katana-zero/index.html|title=Katana ZERO for PC|publisher=[[GameRankings]]|access-date=2025-08-15|lang=en|archive-date=2019-12-09|archive-url=https://web.archive.org/web/20191209013800/https://www.gamerankings.com/pc/191326-katana-zero/index.html|url-status=dead}}</ref>
* 81,55 % (Switch)<ref>{{cite web|url=https://www.gamerankings.com/switch/260132-katana-zero/index.html|title=Katana ZERO for Nintendo Switch|publisher=[[GameRankings]]|access-date=2025-08-15|lang=en|archive-date=2019-12-09|archive-url=https://web.archive.org/web/20191209014116/https://www.gamerankings.com/switch/260132-katana-zero/index.html|url-status=dead}}</ref>
}}
| MC = 83/100 (Switch)<ref name="mc_switch_review">{{cite web |url=https://www.metacritic.com/game/switch/katana-zero |title=Katana ZERO for Switch Reviews |work=[[Metacritic]] |access-date=2019-07-02 |archive-date=2019-05-05 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190505223532/https://www.metacritic.com/game/switch/katana-zero |url-status=live }}</ref><br>83/100 (PC)<ref name="mc_pc_review">{{cite web |url=https://www.metacritic.com/game/pc/katana-zero |title=Katana ZERO for PC Reviews |work=[[Metacritic]] |access-date=2019-07-02 |archive-date=2019-04-29 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190429020525/https://www.metacritic.com/game/pc/katana-zero |url-status=live }}</ref>
| GameRev = 3/5 (Switch)<ref name="gamerev_switch_review">{{cite web |url=https://www.gamerevolution.com/review/527471-katana-zero-review-pc-switch |title=Katana Zero Review {{!}} Tale of a stumbling samurai |work=[[Game Revolution]] |first=Alex |last=Santa Maria |date=2019-04-18 |access-date=2019-04-19 |archive-date=2019-04-19 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190419073629/https://www.gamerevolution.com/review/527471-katana-zero-review-pc-switch |url-status=live }}</ref>
| GI = 7,75/10 (Switch)<ref name="gi_switch_review">{{cite web |url=https://www.gameinformer.com/review/katana-zero/a-sharp-and-dull-blade |title=Katana Zero |work=[[Game Informer]] |first=Joe |last=Juba |date=2019-04-18 |access-date=2019-04-19 |archive-date=2019-04-19 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190419073626/https://www.gameinformer.com/review/katana-zero/a-sharp-and-dull-blade |url-status=live }}</ref>
| GSpot = 8/10 (PC)<ref name="gspot_pc_review">{{cite web |url=https://www.gamespot.com/reviews/katana-zero-review-slow-motion-samurai/1900-6417126/ |title=Katana Zero Review - Slow-Motion Samurai |work=[[GameSpot]] |first=Alessandro |last=Barbosa |date=2019-04-18 |access-date=2019-04-19 |archive-date=2019-04-18 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190418152548/https://www.gamespot.com/reviews/katana-zero-review-slow-motion-samurai/1900-6417126/ |url-status=live }}</ref>
| IGN = 8,7/10<ref name="ign_review">{{cite web |url=https://www.ign.com/articles/2019/04/18/katana-zero-review |title=Katana Zero Review |work=[[IGN]] |first=Mitchell |last=Saltzman |date=2019-04-18 |access-date=2019-04-19 |archive-date=2019-04-18 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190418141935/https://www.ign.com/articles/2019/04/18/katana-zero-review |url-status=live }}</ref>
| NLife = {{Rating|9|10}} (Switch)<ref name="nlife_switch_review">{{cite web |url=http://www.nintendolife.com/reviews/switch-eshop/katana_zero |title=Katana ZERO Review |work=[[Nintendo Life]] |first=Mitch |last=Vogel |date=2019-04-18 |access-date=2019-04-19 |archive-date=2019-04-18 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190418213052/http://www.nintendolife.com/reviews/switch-eshop/katana_zero |url-status=live }}</ref>
| USG = 4,5/5 (Switch)<ref name="usg_switch_review">{{cite web |url=https://www.usgamer.net/articles/katana-zero-review |title=Katana Zero Review |work=[[USgamer]] |first=Mike |last=Williams |date=2019-04-18 |access-date=2019-04-19 |archive-date=2019-04-19 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190419073629/https://www.usgamer.net/articles/katana-zero-review |url-status=live }}</ref>
| ИМ = {{rating|4|5}}<ref>{{cite web |url=https://www.igromania.ru/article/30759/Obzor_Katana_Zero_Mech_yarosti.html |title=Обзор Katana Zero. Меч ярости |work=[[Игромания (журнал)|Игромания]] |date=2019-04-30 |access-date=2019-07-02 |archive-date=2019-07-02 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190702142406/https://www.igromania.ru/article/30759/Obzor_Katana_Zero_Mech_yarosti.html |url-status=live }}</ref>
}}
''Katana Zero'' получила преимущественно положительные оценки критиков: на сайте-агрегаторе [[Metacritic]] она имеет 83 балла из 100 от критиков (в версиях на ПК и на [[Nintendo Switch]])<ref name="mc_switch_review"/><ref name="mc_pc_review"/>.

В первую неделю продаж было продано более 100 000 копий игры для Nintendo Switch<ref>{{Cite web|url=http://www.nintendolife.com/news/2019/04/katana_zero_sold_more_than_100000_copies_in_its_first_week|title=Katana Zero Sold More Than 100,000 Copies In Its First Week|author=Nintendo Life|date=2019-04-26|publisher=Nintendo Life|lang=en|access-date=2019-06-01|archive-date=2019-04-26|archive-url=https://web.archive.org/web/20190426082116/http://www.nintendolife.com/news/2019/04/katana_zero_sold_more_than_100000_copies_in_its_first_week|url-status=live}}</ref>.

== Примечания ==
{{Примечания}}

{{внешние ссылки}}

[[Категория:Инди-игры]]
[[Категория:Компьютерные игры 2019 года]]
[[Категория:Игры для Windows]]
[[Категория:Игры для macOS]]
[[Категория:Игры для Nintendo Switch]]
[[Категория:Игры для Xbox One]]
[[Категория:Steam-игры]]
[[Категория:Компьютерные игры, изданные Devolver Digital]]
[[Категория:Компьютерные игры о ниндзя]]
[[Категория:Игры на движке GameMaker]]

title: Katana ZERO

Разработчик: Askiisoft

Издатель: Devolver Digital

Даты выпуска: Windows, macOS, Switch 18 апреля 2019 Xbox One 15 октября 2020 Android, iOS 20 марта 2024

Жанр: экшен-платформер

title: Создатели

Руководитель: Джастин Стэндер

Геймдизайнер: Джастин Стэндер

title: Технические данные

Платформы: macOS, Nintendo Switch и Windows

Движок: Game Maker: Studio

Режим игры: одиночная игра

Языки: английский, французский, немецкий, испанский, японский, корейский, бразильский португальский, русский, упрощённый китайский и традиционный китайский

Носители: цифровая дистрибуция


text:
# توني أمندولا
توني أمندولا (بالإنجليزية: Tony Amendola) مواليد 24 أغسطس 1951 في نيو هيفن، الولايات المتحدة، هو ممثل أمريكي بدأ مسيرته الفنية عام 1978.

## الأعمال
- سي اس آي: التحقيق في موقع الجريمة
- المبيد: سجلات سارا كونورز
- المسحورات
- قناع زورو
- ستارغيت إس جي 1
- ديكستر
- سي اس آي: نيويورك
- نمبرز
- كان ياما كان
- ذا منتاليست
- حلوى الشيطان

## وصلات خارجية
- توني أمندولا على موقع IMDb (الإنجليزية)
- توني أمندولا على موقع روتن توميتوز (الإنجليزية)
- توني أمندولا على موقع ألو سيني (الفرنسية)
- توني أمندولا على موقع ميوزك برينز (الإنجليزية)
- توني أمندولا على موقع تيرنر كلاسيك موفيز (الإنجليزية)
- توني أمندولا على موقع أول موفي (الإنجليزية)
- توني أمندولا على موقع قاعدة بيانات الأفلام السويدية (السويدية)
- توني أمندولا على موقع قاعدة بيانات الفيلم (الإنجليزية)
- توني أمندولا على موقع كينوبويسك (الروسية)

wikiname: arwiki

title: توني أمندولا

in_language: ar

wikitext:
{{معلومات ممثل
|ألوان_الخلفية=
|الاسم=توني أمندولا
|صورة=Tony Amendola by Gage Skidmore.jpg
|قياس_الصورة=
|عنوان=
|اسم_الولادة=
|الدولة=
|تاريخ_الولادة={{تاريخ الميلاد والعمر|1951|8|24}}
|مكان_الولادة=[[نيو هيفن (كونيتيكت)|نيو هيفن]]، [[الولايات المتحدة]]
|تاريخ_الوفاة=
|مكان_الوفاة=
|الطول=
|أسماء_أخرى=
|سنوات_العمل=1978-الآن
|الزوجة=
|الأبناء=
|الأباء=
|المهنة=ممثل
|التعليم=
|المدرسة الأم=
|صفحة_شخصية=
|التوقيع=
|الرمز=
}}
'''توني أمندولا''' {{إنج|Tony Amendola}} مواليد [[24 أغسطس]] [[1951]] في [[نيو هيفن (كونيتيكت)|نيو هيفن]]، [[الولايات المتحدة]]، هو [[ممثل]] أمريكي بدأ مسيرته الفنية عام 1978.<ref>{{استشهاد ويب |مسار=https://www.polygon.com/tv/2017/6/28/15888948/netflix-castlevania-voice-cast| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20171028045105/https://www.polygon.com/tv/2017/6/28/15888948/netflix-castlevania-voice-cast | تاريخ أرشيف = 28 أكتوبر 2017 |عنوان=Netflix Castlevania series reveals voice cast<!-- عنوان مولد بالبوت -->|تاريخ الوصول=2022-05-04|لغة=en-US}}</ref><ref>{{استشهاد ويب |مسار=https://www.tvguide.com/tvshows/numbers/cast/635506/ |عنوان=Numbers Cast and Characters |ناشر=TVGuide.com |تاريخ الوصول=January 13, 2017| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20170116202640/http://www.tvguide.com/tvshows/numbers/cast/635506/ | تاريخ أرشيف = 16 يناير 2017 }}</ref><ref>{{استشهاد بكتاب |عنوان=Who Was Who on TV, Volume 1 |مسار=https://books.google.com/books?id=gC-QvyfUyb0C&pg=PA526&lpg=PA526&dq=general+hospital++%09Alberto+Rosales&source=bl&ots=0FUa1tbsq2&sig=bCFZ_igxXOSNVw3hHnUxjFWv79o&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwiqsdbDwMDRAhUB7yYKHX3CAz4Q6AEIOjAH#v=onepage&q=general%20hospital%20%20%09Alberto%20Rosales&f=false |مؤلف=Chance, Norman |صفحة=526 |ناشر=Xlibris Corporation| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20160422202058/https://books.google.com/books?id=gC-QvyfUyb0C | تاريخ أرشيف = 22 أبريل 2016 }}</ref>

== الأعمال ==
* [[سي اس آي: التحقيق في موقع الجريمة]]
* [[المدمر: سجلات سارة كونر|المبيد: سجلات سارا كونورز]]
* [[المسحورات]]
* [[قناع زورو (فيلم)|قناع زورو]]
* [[ستارغيت إس جي 1 (مسلسل)|ستارغيت إس جي 1]]
* [[ديكستر (مسلسل)|ديكستر]]
* [[سي إس آي: نيويورك|سي اس آي: نيويورك]]
* [[نمبرز (مسلسل)|نمبرز]]
* [[كان ياما كان (مسلسل أمريكي)|كان ياما كان]]
* [[ذا منتاليست]]
* [[حلوى الشيطان]]

== مراجع ==
{{مراجع}}

== وصلات خارجية ==
* {{روابط فنية}}
{{مواقع التواصل الاجتماعي}}
{{روابط شقيقة|commons=Tony Amendola}}
{{شريط بوابات|أعلام|السينما الأمريكية|الولايات المتحدة|تلفاز|تمثيل|ستارغيت|سينما}}
{{ضبط استنادي}}
{{بذرة ممثل أمريكي}}

[[تصنيف:أشخاص أحياء]]
[[تصنيف:أمريكيون من أصل إيطالي]]
[[تصنيف:ممثلو أفلام أمريكيون]]
[[تصنيف:ممثلو ألعاب فيديو أمريكيون]]
[[تصنيف:ممثلو تلفاز أمريكيون]]
[[تصنيف:ممثلون أمريكيون في القرن 20]]
[[تصنيف:ممثلون أمريكيون في القرن 21]]
[[تصنيف:ممثلون من أصل إيطالي]]
[[تصنيف:ممثلون من نيو هيفن (كونيتيكت)]]
[[تصنيف:مواليد 1944]]
[[تصنيف:مواليد 1951]]
[[تصنيف:مواليد في نيو هيفن (كونيتيكت)]]

title: معلومات شخصية

الميلاد: 24 أغسطس 1951 · نيو هيفن، الولايات المتحدة

الإقامة: لوس أنجلوس

مواطنة: الولايات المتحدة

title: الحياة العملية

المهنة: ممثل

اللغة الأم: الإنجليزية

اللغات: الإنجليزية

title: المواقع

IMDB: صفحة متعلقة في موقع IMDB

المواقع: تعديل مصدري - تعديل


text:
# تگرگ ۱۳۹۶ سنندج
ساعت ۲:۳۰ بامداد چهارشنبه ۱۳ اردیبهشت ۱۳۹۶ شهر سنندج شاهد بارش تگرگ بود. این تگرگ مورد توجه رسانه‌های خارجی قرار گرفت از آن به عنوان قوی‌ترین تگرگ ایران یاد شده‌است. اندازه دانه‌های تگرگ به اندازه یک گردو تخمین زده می‌شود که سبب خسارت ۲۰ میلیارد تومانی به باغات کشاورزی ۱۸ میلیارد تومان به تأسیسات زیربنایی استان کردستان وارد آورد است.

wikiname: fawiki

title: تگرگ ۱۳۹۶ سنندج

in_language: fa

wikitext:
{{Infobox storm
| name = تگرگ ۱۳۹۶ سنندج
| image =
| alt =
| caption = صحنه بارش تگرگ در سنندج ۱۳۹۶
| type = [[تگرگ]]
| formed = ۱۳ اردیبهشت ۱۳۹۶–۲:۳۰
| active =
| dissipated =
| lowest pressure = <!-- in mb/hPa, gets automatically converted to inHg -->
| lowest temperature =
| tornadoes =
| fujitascale =
| tornado duration =
| highest winds =
| gusts =
| maximum snow = <!-- maximum snowfall or ice accretion -->
| power outages =
| fatalities =
| damages = ۲۰ میلیارد به باغات کشاورزی ۱۸ میلیارد به تأسیسات زیربنایی
| affected = [[سنندج]]
| current advisories =
| enhanced =
| notes =
}}ساعت ۲:۳۰ بامداد چهارشنبه ۱۳ اردیبهشت ۱۳۹۶ [[سنندج|شهر سنندج]] شاهد بارش '''تگرگ''' بود.<ref>{{یادکرد وب|نویسنده=|کد زبان=fa|تاریخ=۱۳ اردیبهشت ماه، ۱۳۹۶–۱۲:۳۲|وبگاه=ایسنا|نشانی=http://kurdistan.isna.ir/default.aspx?NSID=5&SSLID=46&NID=31605|عنوان=بارش تگرگ شدید در سنندج}}</ref><ref>{{Citation|title=Unprecedented hailstorm surprises residents in Sanandaj|url=https://www.youtube.com/watch?v=XRwIajWs2aA|date=2017-05-03|accessdate=2019-04-22|last=PressTV}}</ref> این تگرگ مورد توجه رسانه‌های خارجی قرار گرفت از آن به عنوان قوی‌ترین تگرگ ایران یاد شده‌است.<ref name=":0">{{یادکرد وب|نویسنده=|کد زبان=en|تاریخ=May 6, 2017|وبگاه=http://earth-chronicles.com|نشانی=http://earth-chronicles.com/natural-catastrophe/the-strongest-hail-hit-the-city-in-iran.html|عنوان=The strongest hail hit the city in Iran|بازبینی=۲۱ آوریل ۲۰۱۹|archive-date=۲۱ آوریل ۲۰۱۹|archive-url=https://web.archive.org/web/20190421155833/http://earth-chronicles.com/natural-catastrophe/the-strongest-hail-hit-the-city-in-iran.html|dead-url=yes}}</ref> اندازه دانه‌های تگرگ به اندازه یک گردو تخمین زده می‌شود که سبب خسارت ۲۰ میلیارد تومانی به باغات کشاورزی ۱۸ میلیارد تومان به تأسیسات زیربنایی [[استان کردستان]] وارد آورد است.<ref>{{یادکرد وب|نویسنده=|کد زبان=fa|تاریخ=۱۳ اردیبهشت ۱۳۹۶ / ۲۰:۴۶|وبگاه=ایسنا|نشانی=https://www.isna.ir/news/96021308313/تگرگ-20-میلیارد-تومان-خسارت-به-باغات-و-مزارع-کردستان-وارد-کرد|عنوان=تگرگ 20 میلیارد تومان خسارت به باغات و مزارع کردستان وارد کرد}}</ref>
== منابع ==
{{پانویس}}{{سخ}}[[رده:ایران در ۱۳۹۶]]
[[رده:بلایای طبیعی در ایران]]

title: تگرگ ۱۳۹۶ سنندج

نوع: تگرگ

شکلگرفتگی: ۱۳ اردیبهشت ۱۳۹۶–۲:۳۰

مناطق آسیب دیده: سنندج


text:
# Месть Антонио
«Месть Антонио» (англ. Antonio’s revenge) — трагедия английского драматурга Джона Марстона, впервые опубликованная в 1602 году, продолжение пьесы «Антонио и Меллида».
Действие пьесы происходит в Венеции. Главному герою является призрак отца, который рассказывает, что был отравлен дожем Пьеро, задумавшим жениться на его вдове. Антонио притворяется сумасшедшим, чтобы отомстить. С точки зрения сюжета «Месть Антонио» тесно связана с «Пра-Гамлетом», с точки зрения стилистики — с «Испанской трагедией» Томаса Кида. Кроме того, исследователи видят здесь влияние трагедий Сенеки.

title: Месть Антонио

wikitext:
{{Литературное произведение
 |Название            = Месть Антонио
 |Название-оригинал   = {{lang-en|Antonio’s revenge}}
 |Изображение         =
 |Ширина              =
 |Подпись изображения =
 |Жанр                = пьеса
 |Автор               = [[Марстон, Джон|Джон Марстон]]
 |Язык оригинала      = английский
 |Написан             =
 |Публикация          = 1602
 |Отдельное издание   =
 |Издательство        =
 |Lib                 =
 |Викитека-текст      =
}}
«'''Месть Антонио'''» ({{lang-en|Antonio’s revenge}}) — трагедия английского драматурга [[Марстон, Джон|Джона Марстона]], впервые опубликованная в 1602 году, продолжение пьесы «[[Антонио и Меллида]]».

Действие пьесы происходит в [[Венеция|Венеции]]. Главному герою является призрак отца, который рассказывает, что был отравлен [[дож]]ем Пьеро, задумавшим жениться на его вдове. Антонио притворяется сумасшедшим, чтобы отомстить. С точки зрения сюжета «Месть Антонио» тесно связана с «[[Пра-Гамлет]]ом», с точки зрения стилистики — с «[[Испанская трагедия|Испанской трагедией]]» [[Кид, Томас|Томаса Кида]]<ref name="горбунов">Горбунов А. Драматургия младших современников Шекспира // Младшие современники Шекспира. М.: Издательство Московского университета, 1986. С. 26 — 27.</ref>. Кроме того, исследователи видят здесь влияние трагедий [[Сенека|Сенеки]]<ref>{{Cite web |url=https://bigenc.ru/c/marston-dzhon-60ae64 |title=Марстон // Большая российская энциклопедия |access-date=2023-05-16 |archive-date=2023-04-13 |archive-url=https://web.archive.org/web/20230413203654/https://bigenc.ru/c/marston-dzhon-60ae64 |url-status=live }}</ref>.

== Примечания ==
{{примечания}}

{{ВС}}

[[Категория:Пьесы на английском языке]]
[[Категория:Пьесы 1602 года]]

title: Месть Антонио

Жанр: пьеса

Автор: Джон Марстон

Язык оригинала: английский


text:
# Melito di Porto Salvo
Melito di Porto Salvo (Mèlitu in calabrese; Μέλιτος in greco-calabro) è un comune italiano di 10 348 abitanti della città metropolitana di Reggio Calabria in Calabria.

## Geografia fisica
Il centro storico di Melito, posto a sud-est di Reggio Calabria, sorge su una collina a 85 metri s.l.m., detta colle Calvario, che digrada dolcemente verso il Mar Ionio. Il Municipio sorge a 24 metri s.l.m.
Melito fa parte dell'Area metropolitana di Reggio Calabria. È il comune più a sud dell'Italia peninsulare.

### Idrografia
Il territorio comunale è attraversato da alcune fiumare: il torrente Tuccio, ad est, separa il capoluogo comunale dalla frazione di Pilati; la fiumara Tabacco, ad ovest, è interposta tra il capoluogo e la frazione di Annà. Il torrente Marosimone, di più modesta importanza, attraversa il paese.

## Storia
Secondo gli storici locali (tra cui R. Cotroneo) la località era sicuramente abitata in epoca tardo-romana, anche se la conferma di tale assunto è data solamente dal ritrovamento nella parte più antica (presso la collinetta Calvario) di una necropoli del V-VI secolo d.C. Si suppone inoltre che in tale periodo il posto fosse una stazione di scambio e riposo per chi viaggiava da Reggio Calabria a Locri (Decastadium).
Secondo la storia popolare, nel 1600 un quadro con l'effigie della Vergine Maria è stato trovato sulla spiaggia, giunto dal mare e ritrovato da marinai; sul luogo del ritrovamento i Melitesi edificarono un santuario. Il quadro fu tenuto nei pressi del ritrovamento,in una edicola posta dove oggi sorge una nicchia, e poi fu portato nella chiesa dei Santi Pietro e Paolo di Pentedattilo durante i lavori di costruzione del santuario. Nel 1680 fu costruito il santuario e, per un antico voto del marchese Domenico Alberti, fu deciso che il quadro della Madonna ritorni a Pentedattilo il 25 marzo di ogni anno, per poi scendere l'ultimo sabato del mese di aprile.
Con l'eversione della feudalità, le terre di Melito e Pentedattilo furono acquistate dai Ramirez, famiglia di origine spagnola che intensificò la produzione agricola introducendo agrumeti, vigneti e colture più pregiate come quella del bergamotto.
Nella seconda metà del XIX secolo fu ultimato il trasferimento di tutte le istituzioni civili e religiose da Pentedattilo a Melito.
Sulla spiaggia melitese di Rumbolo il 19 agosto 1860 avvenne lo sbarco dei Mille di Giuseppe Garibaldi che, dopo aver occupato la Sicilia, puntavano alla conquista delle terre del regno borbonico "al di qua del Faro". Un secondo, meno fortunato, sbarco dei garibaldini avvenne il 25 agosto 1862, quando giunsero in Calabria con l'intento di muovere alla conquista di Roma ancora soggetta al Papa: una stele commemorativa ed un mausoleo ricordano questo secondo sbarco. Il piroscafo a vapore Torino, affondato dai Borboni durante lo sbarco dei garibaldini, giace sul fondale a 12 m di profondità.
Nell'estate del 1943 subì pesanti bombardamenti degli Alleati.

### Simboli
Lo stemma del comune di Melito di Porto Salvo è stato concesso con decreto del presidente della Repubblica del 22 luglio 1982.
(D.P.R. 22.07.1982)
Il gonfalone è un drappo partito di azzurro e di giallo.

## Monumenti e luoghi d'interesse

### Architetture religiose
- Santuario di Maria SS di Porto Salvo
- Chiesa arcipretale dell'Immacolata Concezione
- Chiesa di San Giuseppe
- Chiesa di San Giuseppe (in frazione Annà)
- Chiesa di San Giovanni Battista (in frazione Prunella)
- Chiesa dell'Addolorata (in frazione Prunella)
- Chiesa protopapale dei Santi Pietro e Paolo (in frazione Pentedattilo)
- Chiesa della Candelora (in frazione Pentedattilo)
- Chiesa della Madonna del Carmine (in frazione Pilati)
- Chiesa della Madonna delle Grazie (in frazione Caredia)

### Architetture civili e militari
- Torre Saracena (nella parte più alta del paese vecchio, del 1550 circa)
- Torre di Musa (anch'essa risalente a circa il 1550)
- Sacrario Garibaldino
- Casina dei Mille, dove soggiornarono i garibaldini nel 1861 e furono cannoneggiati dalle truppe della marina borbonica
- Mercato coperto, costruito nel periodo fascista
- Palazzo Alberti (del 1667)
- Castello di Pendetattilo, di epoca romana[8]

Aree Archeologiche
Stele di Mitra (Neolitico),Insediamento rupestre Maiorana,Relitto Piroscafo Torino Sbarco dei Mille Garibaldi

### Statue
La stele garibaldina, costruita sul lungomare in contrada Rumbolo in sostituzione di una più antica, ricorda il luogo in cui i Mille di Giuseppe Garibaldi sbarcarono il 19 agosto 1860. Ai caduti di tutte le guerre sono dedicati il monumento in corso Garibaldi e la lapide in viale delle Rimembranze.
Sul lungomare, di fronte al santuario di Porto Salvo, si trova una scultura ritraente la Madonna.

## Società

### Evoluzione demografica
Abitanti censiti

### Etnie e minoranze straniere
Secondo i dati ISTAT al 31 dicembre 2009 la popolazione straniera residente era di 602 persone. Le comunità nazionali più numerose sono:
- India 167 1,46%
- Romania 164 1,43%

## Cultura
Musei
Museo Garibaldino
Museo Laboratorio Delle Tradizioni Popolari
Casa-Museo del Bergamotto

### Istruzione

#### Scuole
Nel comune vi sono un istituto comprensivo con scuola dell'infanzia, scuola primaria e scuola secondaria di primo grado e un istituto di istruzione superiore con scuola secondaria di secondo grado.

## Geografia antropica
Negli anni settanta parte del territorio comunale di Melito di Porto Salvo  è stato conferito al comune di Roghudi, allo scopo di costruire un abitato di nuova fondazione (denominato Roghudi Nuovo) dove trasferire gli abitanti e la sede comunale di Roghudi (Vecchio) situato sulle pendici meridionali dell'Aspromonte e abbandonato a seguito di due alluvioni verificatesi nel 1971 e nel 1973.
L'abitato che va da Musa e Annà fino a Pilati e che raggiunge il quartiere Pallica costituisce un vero e proprio agglomerato urbano che raccoglie la maggior parte delle abitazioni e dei servizi del comune.

### Divisione del territorio
Melito di Porto Salvo è suddivisa nelle seguenti contrade e frazioni (tra parentesi il nome in greco-calabro):
- Melito centro (Melitos)
- Paese Vecchio
- Marina
- Sbarre
- Porto Salvo
- Rumbolo
- Lembo (Lemvos)
- San Leonardo
- Annà (Anne)
- Musa (Mussa)
- Placanica (Plakanike)
- Giachindi
- Pentidattilo (Pentadaktylos)
- Pilati
- Pallica (Pallike)
- Armà
- Prunella (Melito di Porto Salvo)
- Caredia (Karydia)
- Lacco (Lakkos)
- Musupuniti (Mussuponites)

## Economia
All'agricoltura, che durante gli anni settanta ha puntato sulla coltivazione del bergamotto, si affianca oggi una timida apertura al turismo balneare.

## Infrastrutture e trasporti

### Strade
Il comune è servito dalla Strada statale 106 Jonica Reggio Calabria-Taranto, il cui vecchio tracciato attraversava il centro abitato e ancora oggi porta il nome di via Nazionale; è inoltre il punto di arrivo della strada statale 183 e della strada provinciale 3 Aspromonte - Jonio.

### Ferrovie
La stazione di Melito di Porto Salvo fa parte della linea ionica Reggio Calabria-Metaponto-Taranto, a doppio binario ed elettrificata fino a Melito, mentre per il restante tratto è a singolo binario e non dotata di elettrificazione. La stazione di Melito è la prima stazione sul lato ionico del Servizio ferroviario suburbano di Reggio Calabria. Dalla fine del 2007 è stato istituito il servizio ferroviario suburbano di Reggio Calabria che garantisce una corsa ogni 30 minuti verso Reggio Calabria ed una corsa ogni ora fino a Rosarno.

## Amministrazione
Il Consiglio dei Ministri n. 74 del 27/03/2013, su proposta del ministro dell'Interno Anna Maria Cancellieri, ha deliberato lo scioglimento, (per la terza volta) del Consiglio comunale di Melito di Porto Salvo ai sensi della normativa antimafia. Tale scioglimento è avvenuto in seguito all'arresto del sindaco Gesualdo Costantino il 12 febbraio 2013 per associazione mafiosa. Costantino è stato scarcerato, in attesa di processo, a giugno del 2016.

wikiname: itwiki

title: Melito di Porto Salvo

in_language: it

wikitext:
{{Divisione amministrativa
|Nome = Melito di Porto Salvo
|Panorama = Melito.jpg
|Didascalia =
|Bandiera = Melito di Porto Salvo-Gonfalone.png
|Voce bandiera =
|Stemma = Melito di Porto Salvo-Stemma.png
|Voce stemma =
|Stato = ITA
|Grado amministrativo = 3
|Divisione amm grado 1 = Calabria
|Divisione amm grado 2 = Reggio Calabria
|Amministratore locale = Annunziato Nastasi (detto "Tito")
|Partito = lista civica Melito Bene Comune
|Data elezione = 26-5-2025
|Data istituzione =
|Sottodivisioni = Annà, Lacco, Lembo, Musa, Musupuniti, [[Pallica]], [[Pentidattilo]], Pilati, Placanica, [[Prunella (frazione)|Prunella]], San Leonardo, Sbarre, Marina, Concessa, Paese Vecchio, Caredia, Porto Salvo, Armà, Pilati,
|Divisioni confinanti = [[Montebello Jonico]], [[Roghudi]], [[San Lorenzo (Italia)|San Lorenzo]]
|Zona sismica = 1
|Gradi giorno = 805
|Nome abitanti = melitesi
|Patrono = [[Immacolata Concezione]]
|Festivo = 8 dicembre
|PIL =
|PIL procapite =
|Mappa = Map of comune of Melito di Porto Salvo (province of Reggio Calabria, region Calabria, Italy).svg
|Didascalia mappa = Posizione del comune di Melito di Porto Salvo all'interno della città metropolitana di Reggio Calabria
}}

'''Melito di Porto Salvo''' ({{lang|scn|''Mèlitu''}} in [[Lingua calabrese|calabrese]]; {{lang|el|Μέλιτος}} in [[Dialetto greco-calabro|greco-calabro]]) è un [[Comune (Italia)|comune italiano]] di {{Popolazione|ITA}} abitanti<ref name="template divisione amministrativa-abitanti" /> della [[città metropolitana di Reggio Calabria]] in [[Calabria]].

== Geografia fisica ==
Il centro storico di Melito, posto a sud-est di [[Reggio Calabria]], sorge su una collina a 85 metri s.l.m., detta colle Calvario, che digrada dolcemente verso il [[Mar Ionio]]. Il Municipio sorge a 24 metri s.l.m.

Melito fa parte dell'[[Area metropolitana di Reggio Calabria]]. È il comune più a sud dell'[[Penisola italiana|Italia peninsulare]]<ref>{{Cita web|url=https://www.treccani.it/enciclopedia/melito-di-porto-salvo_(Enciclopedia-Italiana)/|titolo=MELITO di Porto Salvo}}</ref>.

=== Idrografia ===
Il territorio comunale è attraversato da alcune [[Fiumara (idrografia)|fiumare]]: il torrente Tuccio, ad est, separa il capoluogo comunale dalla frazione di Pilati; la fiumara Tabacco, ad ovest, è interposta tra il capoluogo e la frazione di Annà. Il torrente Marosimone, di più modesta importanza, attraversa il paese.

== Storia ==
Secondo gli storici locali (tra cui R. Cotroneo) la località era sicuramente abitata in epoca tardo-romana, anche se la conferma di tale assunto è data solamente dal ritrovamento nella parte più antica (presso la collinetta ''Calvario'') di una necropoli del [[V secolo|V]]-[[VI secolo]] d.C. Si suppone inoltre che in tale periodo il posto fosse una stazione di scambio e riposo per chi viaggiava da [[Reggio Calabria]] a [[Locri]] (Decastadium).

Secondo la storia popolare, nel 1600 un quadro con l'effigie della Vergine Maria è stato trovato sulla spiaggia, giunto dal mare e ritrovato da marinai; sul luogo del ritrovamento i Melitesi edificarono un santuario. Il quadro fu tenuto nei pressi del ritrovamento,in una edicola posta dove oggi sorge una nicchia, e poi fu portato nella chiesa dei Santi Pietro e Paolo di Pentedattilo durante i lavori di costruzione del santuario. Nel 1680 fu costruito il santuario e, per un antico voto del marchese Domenico Alberti, fu deciso che il quadro della Madonna ritorni a Pentedattilo il 25 marzo di ogni anno, per poi scendere l'ultimo sabato del mese di aprile.

Con l'[[eversione della feudalità]], le terre di Melito e [[Pentedattilo]] furono acquistate dai Ramirez, famiglia di origine spagnola che intensificò la produzione agricola introducendo agrumeti, vigneti e colture più pregiate come quella del [[Citrus × bergamia|bergamotto]].

Nella seconda metà del [[XIX secolo]] fu ultimato il trasferimento di tutte le istituzioni civili e religiose da [[Pentedattilo]] a Melito.

Sulla spiaggia melitese di Rumbolo il 19 agosto [[1860]] avvenne lo [[sbarco a Melito|sbarco dei Mille]] di [[Giuseppe Garibaldi]] che, dopo aver occupato la Sicilia, puntavano alla conquista delle terre del regno borbonico "al di qua del Faro". Un secondo, meno fortunato, sbarco dei garibaldini avvenne il 25 agosto [[1862]], quando giunsero in [[Calabria]] con l'intento di muovere alla conquista di [[Roma]] ancora soggetta al Papa: una stele commemorativa ed un mausoleo ricordano questo secondo sbarco. Il piroscafo a vapore ''Torino'', affondato dai [[Borbone di Napoli|Borboni]] durante lo sbarco dei garibaldini, giace sul fondale a 12 m di profondità.

Nell'estate del 1943 subì pesanti bombardamenti degli Alleati<ref>{{Cita web|url=https://www.tcschannel.it/tcs/melito-porto-salvo-ricorda-la-tragica-estate-del-43-una-serata-di-memoria-e-impegno-per-la-pace/|titolo=Melito Porto Salvo ricorda la tragica estate del ’43: una serata di memoria e impegno per la pace.}}</ref>.

=== Simboli ===
Lo stemma del comune di Melito di Porto Salvo è stato concesso con decreto del presidente della Repubblica del 22 luglio 1982.<ref>{{cita web |url= http://dati.acs.beniculturali.it/comuni/comuni.printDetail.html?2176 |titolo= Melito di Porto Salvo, decreto 1982-07-22 DPR, concessione di stemma e gonfalone |accesso= 31 gennaio 2025 |sito= Archivio Centrale dello Stato }}</ref>
{{citazione|D'oro, ad un [[Castello (araldica)|castello]] di rosso, con cortina, murato di nero, torricellato di due pezzi, merlati alla ghibellina; il tutto, uscente dalla [[Campagna (araldica)|campagna]] d'azzurro, ondata d'argento, è addossato ad un albero di bergamotto fruttato [[al naturale]]. Ornamenti esteriori da Comune.<ref>{{cita testo |url = https://www.comuniecitta.it/risorse/statuti/melito_di_porto_salvo.pdf |titolo= Statuto del Comune di Melito di Porto Salvo |accesso= 7 febbraio 2021 |urlarchivio = https://web.archive.org/web/20211006142731/https://www.comuniecitta.it/risorse/statuti/melito_di_porto_salvo.pdf |urlmorto = no }}</ref>|D.P.R. 22.07.1982}}
Il gonfalone è un drappo partito di azzurro e di giallo.

== Monumenti e luoghi d'interesse ==
[[File:Melito di Porto Salvo - Casina Ramirez (anche “dei Mille”)03-1.jpg|thumb|Casina Ramirez (anche “dei Mille”) dove sostò Garibaldi; in alto a destra i segni del il colpo di cannone della nave borbonica ''[[Fulminante]]'']]

=== Architetture religiose ===
* Santuario di Maria SS di Porto Salvo
* Chiesa arcipretale dell'Immacolata Concezione
* Chiesa di San Giuseppe
* Chiesa di San Giuseppe (in frazione Annà)
* Chiesa di San Giovanni Battista (in frazione Prunella)
* Chiesa dell'Addolorata (in frazione Prunella)
* Chiesa protopapale dei Santi Pietro e Paolo (in frazione Pentedattilo)
* Chiesa della Candelora (in frazione Pentedattilo)
* Chiesa della Madonna del Carmine (in frazione Pilati)
* Chiesa della Madonna delle Grazie (in frazione Caredia)

=== Architetture civili e militari ===
* Torre Saracena (nella parte più alta del paese vecchio, del 1550 circa)
* Torre di Musa (anch'essa risalente a circa il 1550)
* Sacrario Garibaldino
* Casina dei Mille, dove soggiornarono i garibaldini nel 1861 e furono cannoneggiati dalle truppe della marina borbonica
* Mercato coperto, costruito nel periodo fascista
* Palazzo Alberti (del 1667)
* Castello di Pendetattilo, di epoca romana<ref>{{Cita web|url=https://www.pentedattilo.rc.it/ruderi-castello-di-pentedattilo/|titolo=Ruderi Castello di Pentedattilo}}</ref>
'''Aree Archeologiche'''

Stele di Mitra (Neolitico)<ref>{{Cita web|url=https://www.google.com/search?q=melito+porto+salvo+musei&rlz=1C1CHBD_itIT926IT926&oq=melito+porto+salvo+musei&gs_lcrp=EgZjaHJvbWUyBggAEEUYOTIHCAEQIRigATIHCAIQIRigATIHCAMQIRigATIHCAQQIRigAdIBCTY1OTZqMGoxNagCCLACAfEFOPGfSfZLZHnxBTjxn0n2S2R5&sourceid=chrome&ie=UTF-8#vhid=0x0:0x9b22a7e6f643cd85&vssid=lclsmap|titolo=Stele di Mitra (Neolitico)}}</ref>,Insediamento rupestre Maiorana<ref>{{Cita web|url=https://www.google.com/search?q=melito+porto+salvo+musei&rlz=1C1CHBD_itIT926IT926&oq=melito+porto+salvo+musei&gs_lcrp=EgZjaHJvbWUyBggAEEUYOTIHCAEQIRigATIHCAIQIRigATIHCAMQIRigATIHCAQQIRigAdIBCTY1OTZqMGoxNagCCLACAfEFOPGfSfZLZHnxBTjxn0n2S2R5&sourceid=chrome&ie=UTF-8#vhid=0x0:0xc2ae45e37a6f27b5&vssid=lclsmap|titolo=Insediamento rupestre Maiorana}}</ref>,Relitto Piroscafo Torino Sbarco dei Mille Garibaldi<ref>{{Cita web|url=https://www.google.com/search?q=melito+porto+salvo+musei&rlz=1C1CHBD_itIT926IT926&oq=melito+porto+salvo+musei&gs_lcrp=EgZjaHJvbWUyBggAEEUYOTIHCAEQIRigATIHCAIQIRigATIHCAMQIRigATIHCAQQIRigAdIBCTY1OTZqMGoxNagCCLACAfEFOPGfSfZLZHnxBTjxn0n2S2R5&sourceid=chrome&ie=UTF-8#vhid=0x0:0xb8cfdffc7fa2af30&vssid=lclsmap|titolo=Relitto Piroscafo Torino Sbarco dei Mille Garibaldi}}</ref>

=== Statue ===
[[File:Melito di Porto Salvo - Stele commemorativa sbarco Garibaldi.jpg|upright=0.9|thumb|Stele commemorativa dello sbarco garibaldino]]
La stele garibaldina, costruita sul lungomare in contrada Rumbolo in sostituzione di una più antica, ricorda il luogo in cui i Mille di [[Giuseppe Garibaldi]] sbarcarono il 19 agosto 1860. Ai caduti di tutte le guerre sono dedicati il monumento in corso Garibaldi e la lapide in viale delle Rimembranze.
Sul lungomare, di fronte al santuario di Porto Salvo, si trova una scultura ritraente la [[Maria (madre di Gesù)|Madonna]].

== Società ==
=== Evoluzione demografica ===
{{Demografia/Melito di Porto Salvo}}

=== Etnie e minoranze straniere ===
Secondo i dati ISTAT al 31 dicembre 2009 la popolazione straniera residente era di 602 persone. Le comunità nazionali più numerose sono:
* [[India]] 167 1,46%
* [[Romania]] 164 1,43%

== Cultura ==
'''Musei'''

Museo Garibaldino<ref>{{Cita web|url=https://www.comune.melitodiportosalvo.rc.it/vivere_il_comune/luoghi/luogo_4.html|titolo=Mausoleo Garibaldino}}</ref>

Museo Laboratorio Delle Tradizioni Popolari<ref>{{Cita web|url=http://www.visitcalabria.it/2014/12/ecomusei-e-musei-della-civilta-contadina.html|titolo=MUSEO LABORATORIO DELLE TRADIZIONI POPOLARI - MUTRAP}}</ref>

Casa-Museo del Bergamotto<ref>{{Cita web|url=https://www.storienogastronomiche.it/casa-del-bergamotto-museo-negozio-pentedattilo/|titolo=La Casa del Bergamotto, museo-negozio a Pentedattilo (RC)}}</ref><ref>{{Cita web|url=https://www.gbviaggi.it/blog/posti-da-visitare/pentedattilo-e-l-incanto-della-calabria-grecanica|titolo=I musei del borgo}}</ref>

=== Istruzione ===
==== Scuole ====
Nel comune vi sono un istituto comprensivo con [[scuola dell'infanzia]], [[scuola primaria]] e [[Scuola secondaria di primo grado in Italia|scuola secondaria di primo grado]] e un istituto di istruzione superiore con [[Scuola secondaria di secondo grado in Italia|scuola secondaria di secondo grado]].
== Geografia antropica ==
Negli anni settanta parte del territorio comunale di ''Melito di Porto Salvo '' è stato conferito al comune di [[Roghudi]], allo scopo di costruire un abitato di nuova fondazione (denominato [[Roghudi|Roghudi Nuovo]]) dove trasferire gli abitanti e la sede comunale di [[Roghudi]] (Vecchio) situato sulle pendici meridionali dell'[[Aspromonte]] e abbandonato a seguito di due alluvioni verificatesi nel [[1971]] e nel [[1973]].
L'abitato che va da Musa e Annà fino a Pilati e che raggiunge il quartiere Pallica costituisce un vero e proprio agglomerato urbano che raccoglie la maggior parte delle abitazioni e dei servizi del comune.

=== Divisione del territorio ===
Melito di Porto Salvo è suddivisa nelle seguenti contrade e frazioni (tra parentesi il nome in greco-calabro):
* Melito centro (Melitos)
* Paese Vecchio
* Marina
* Sbarre
* Porto Salvo
* Rumbolo
* Lembo (Lemvos)
* San Leonardo
* Annà (Anne)
* Musa (Mussa)
* Placanica (Plakanike)
* Giachindi
* [[Pentidattilo]] (Pentadaktylos)
* Pilati
* Pallica (Pallike)
* Armà
* Prunella (Melito di Porto Salvo)
* Caredia (Karydia)
* Lacco (Lakkos)
* Musupuniti (Mussuponites)

== Economia ==
All'agricoltura, che durante gli [[Anni 1970|anni settanta]] ha puntato sulla coltivazione del [[bergamotto]], si affianca oggi una timida apertura al turismo balneare.

== Infrastrutture e trasporti ==
=== Strade ===
Il comune è servito dalla [[Strada statale 106 Jonica]] [[Reggio Calabria]]-[[Taranto]], il cui vecchio tracciato attraversava il centro abitato e ancora oggi porta il nome di via Nazionale; è inoltre il punto di arrivo della [[Strada statale 183 Aspromonte-Jonio|strada statale 183]] e della strada provinciale 3 Aspromonte - Jonio.

=== Ferrovie ===
La [[stazione di Melito di Porto Salvo]] fa parte della [[Ferrovia Jonica|linea ionica]] [[Reggio Calabria]]-[[Metaponto]]-[[Taranto]], a doppio binario ed elettrificata fino a Melito, mentre per il restante tratto è a singolo binario e non dotata di elettrificazione. La stazione di Melito è la prima stazione sul lato ionico del Servizio ferroviario suburbano di [[Reggio Calabria]]. Dalla fine del [[2007]] è stato istituito il servizio ferroviario suburbano di [[Reggio Calabria]] che garantisce una corsa ogni 30 minuti verso [[Reggio Calabria]] ed una corsa ogni ora fino a [[Rosarno]].

== Amministrazione ==
{{vedi anche|Sindaci di Melito di Porto Salvo}}

Il Consiglio dei Ministri n. 74 del 27/03/2013, su proposta del ministro dell'Interno [[Anna Maria Cancellieri]], ha deliberato lo scioglimento, (per la terza volta) del Consiglio comunale di Melito di Porto Salvo ai sensi della normativa antimafia. Tale scioglimento è avvenuto in seguito all'arresto del sindaco Gesualdo Costantino il 12 febbraio [[2013]] per associazione mafiosa<ref>{{cita web|url=http://www.ntacalabria.it/area-grecanica/operazione-ada-scarcerato-gesualdo-costantino.html|titolo=Operazione Ada, scarcerato Gesualdo Costantino|autore=Maria Cristina Condello|data=30 giugno 2016|accesso=24 aprile 2017|dataarchivio=25 aprile 2017|urlarchivio=https://web.archive.org/web/20170425024310/http://www.ntacalabria.it/area-grecanica/operazione-ada-scarcerato-gesualdo-costantino.html|urlmorto=no}}</ref>. Costantino è stato scarcerato, in attesa di processo, a giugno del [[2016]].<ref>{{cita web|url=http://www.ildispaccio.com/reggio-calabria/113998-ritorna-in-liberta-l-ex-sindaco-di-melito-porto-salvo-gesualdo-costantino|titolo=Ritorna in libertà l'ex sindaco di Melito Porto Salvo, Gesualdo Costantino|accesso=24 aprile 2017|dataarchivio=25 aprile 2017|urlarchivio=https://web.archive.org/web/20170425031653/http://www.ildispaccio.com/reggio-calabria/113998-ritorna-in-liberta-l-ex-sindaco-di-melito-porto-salvo-gesualdo-costantino|urlmorto=no}}</ref>

== Note ==
<references/>

== Voci correlate ==
* [[Sbarco a Melito]]
* [[Pentedattilo]]

== Altri progetti ==
{{interprogetto}}

== Collegamenti esterni ==
* {{Collegamenti esterni}}

{{Comuni della città metropolitana di Reggio Calabria}}

{{Controllo di autorità}}
{{portale|Calabria}}

[[Categoria:Melito di Porto Salvo| ]]
[[Categoria:Comuni italiani di lingua greca]]

title: Localizzazione

Stato: Italia

Regione: Calabria

Città metropolitana: Reggio Calabria

title: Amministrazione

Sindaco: Annunziato Nastasi (detto "Tito") (lista civica Melito Bene Comune) dal 26-5-2025

title: Territorio

Frazioni: Annà, Lacco, Lembo, Musa, Musupuniti, Pallica, Pentidattilo, Pilati, Placanica, Prunella, San Leonardo, Sbarre, Marina, Concessa, Paese Vecchio, Caredia, Porto Salvo, Armà, Pilati

Comuni confinanti: Montebello Jonico, Roghudi, San Lorenzo

title: Altre informazioni

Targa: RC

Cl. sismica: zona 1 (sismicità alta)

Cl. climatica: zona B, 805 GG

Nome abitanti: melitesi

Patrono: Immacolata Concezione

Giorno festivo: 8 dicembre

title: Cartografia


text:
# Уека
Уека (Gallirallus australis) — вид птахів родини пастушкових (Rallidae). Ендемік Нової Зеландії.

## Підвиди та ареал поширення
Цей таксон демонструє значне географічне різноманіття. Раніше було прийнято до восьми підвидів, але зараз лише чотири. Ситуація ускладнюється високою індивідуальною мінливістю. Таксон, описаний як Rallus troglodytes, виявився різновидом уеки темного кольору.
- G. australis australis (Sparrman, 1786) – номінативний підвид; північна та західна частини Південного острова від регіону Нельсон до національного парку Фіордленд.
- G. australis greyi (Buller, 1888) – Північний острів (в регіоні Нортленд і Поверті-Бей).
- G. australis hectori (Hutton, 1874) – вимер на Південному острові, завезений на острови Чатем.
- G. australis scotti (Ogilvie-Grant, 1905) – острови Стюарт, Соландер і Кодфіш.

## Опис
У самців довжина тіла 50–60 см, розмах крил 50–60 см, маса тіла в середньому 1050 г. У самиць довжина тіла 46–50 см, маса тіла в середньому 737 г.
Уека втратив здатність до польоту. У нього короткі крила, але відносно довгий хвіст як для нелітаючих птахів. Сильний загострений дзьоб рожево-червоного кольору з темним кінчиком. Червоні очі оточені двома вузькими білими півкільцями. Ноги і ступні червонуваті. Самиці за оперенням схожі на самців, але трохи менші та мають світліший кінчик дзьоба.

## Поведінка
Мешкає в різних типах середовищ існування від рівня моря до приблизно 1500 м над рівнем моря. Населяє ліси, луки, чагарники, водно-болотні угіддя, пляжі з гнилими водоростями, приливні потоки та затоки. Він також часто відвідує антропогенні середовища проживання (тобто ті, що створені діяльністю людини), включаючи газони, пасовища, орні землі та плантації. Віддає перевагу низькій, густій рослинності, яка забезпечує укриття. Іноді зустрічається в міських умовах.
Всеїдний птах, має різноманітний раціон. Харчується дощовими черв'яками, личинками, равликами, комахами та їх яйцями, жабами, ящірками, павуками та ракоподібними. Цей вид також вбиває мишей, щурів і маленьких кроликів. Він також нападає на гнізда птахів, що гніздяться на землі, поїдає яйця та пташенят. Рослинна їжа складається з листя, трави, ягід, опалих плодів і насіння.

## Розмноження
Це моногамний і територіальний птах. Гніздиться поодинокими парами. Розмножується до чотирьох разів на рік протягом року, найчастіше з кінця весни до початку літа. Гніздиться на землі, в густому рослинному покриві, під колодами, камінням, а також у норах або дуплах дерев. Самиця відкладає 2–4 яйця від білуватого до світло-рожевого кольору з темними плямами. Насиджують обоє батьків протягом 26-28 днів. Пташенята покидають гніздо незабаром після вилуплення, зазвичай через 2-3 дні. У місячному віці вони оперені, але протягом наступних 40–100 днів вони все ще залежать від батьків.

title: Уека

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name         = Уека
| image   =
| image_caption  =
| status  = VU
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>{{IUCN|id= 22692384 |title=''Gallirallus australis'' |assessor=BirdLife International |assessor-link=BirdLife International |version=2022.2 |year=2018 |accessdate=21 листопада 2023}}</ref>
| regnum       = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum       = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Журавлеподібні]] (Gruiformes)
| familia = [[Пастушкові]] (Rallidae)
| genus = [[Південний пастушок]] (''Gallirallus'')
| species = '''Уека'''
| binomial = ''Gallirallus australis''
| binomial_authority = ([[Anders Erikson Sparrman|Sparrman]], 1786)
| range_map = Gallirallus australis distribution map.svg
| range_map_caption =
| wikispecies = Gallirallus australis
}}

'''Уека<ref>{{ВНПС}}</ref>''' (''Gallirallus australis'') — вид [[птахи|птахів]] родини [[Пастушкові|пастушкових]] (Rallidae). Ендемік [[Нова Зеландія|Нової Зеландії]].

== Підвиди та ареал поширення ==
Цей таксон демонструє значне географічне різноманіття. Раніше було прийнято до восьми підвидів, але зараз лише чотири. Ситуація ускладнюється високою індивідуальною мінливістю. Таксон, описаний як ''Rallus troglodytes'', виявився різновидом уеки темного кольору.

* ''G. australis australis'' ([[Anders Sparrman|Sparrman]], 1786) – номінативний підвид; північна та західна частини [[Південний острів (Нова Зеландія)|Південного острова]] від регіону [[Нельсон (регіон)|Нельсон]] до [[Національний парк Фіордленд|національного парку Фіордленд]].
* ''G. australis greyi'' ([[Walter Buller|Buller]], 1888) – [[Північний острів (Нова Зеландія)|Північний острів]] (в регіоні [[Нортленд (регіон)|Нортленд]] і [[Поверті-Бей]]).
* ''G. australis hectori'' ([[F. W. Hutton|Hutton]], 1874) – вимер на Південному острові, завезений на острови [[Чатем (архіпелаг)|Чатем]].
* ''G. australis scotti'' ([[William Robert Ogilvie-Grant|Ogilvie-Grant]], 1905) – острови [[Стюарт (острів)|Стюарт]], [[Соландер]] і [[Кодфіш]].

== Опис ==
У самців довжина тіла 50–60 см, розмах крил 50–60 см, маса тіла в середньому 1050 г. У самиць довжина тіла 46–50 см, маса тіла в середньому 737 г.
Уека втратив здатність до польоту. У нього короткі крила, але відносно довгий хвіст як для нелітаючих птахів. Сильний загострений дзьоб рожево-червоного кольору з темним кінчиком. Червоні очі оточені двома вузькими білими півкільцями. Ноги і ступні червонуваті. Самиці за оперенням схожі на самців, але трохи менші та мають світліший кінчик дзьоба.

== Поведінка ==
Мешкає в різних типах середовищ існування від рівня моря до приблизно 1500 м над рівнем моря. Населяє ліси, луки, чагарники, водно-болотні угіддя, пляжі з гнилими водоростями, приливні потоки та затоки. Він також часто відвідує антропогенні середовища проживання (тобто ті, що створені діяльністю людини), включаючи газони, пасовища, орні землі та плантації. Віддає перевагу низькій, густій рослинності, яка забезпечує укриття. Іноді зустрічається в міських умовах.

Всеїдний птах, має різноманітний раціон. Харчується дощовими черв'яками, личинками, равликами, комахами та їх яйцями, жабами, ящірками, павуками та ракоподібними. Цей вид також вбиває мишей, щурів і маленьких кроликів. Він також нападає на гнізда птахів, що гніздяться на землі, поїдає яйця та пташенят. Рослинна їжа складається з листя, трави, ягід, опалих плодів і насіння.

== Розмноження ==
Це моногамний і територіальний птах. Гніздиться поодинокими парами. Розмножується до чотирьох разів на рік протягом року, найчастіше з кінця весни до початку літа. Гніздиться на землі, в густому рослинному покриві, під колодами, камінням, а також у норах або дуплах дерев. Самиця відкладає 2–4 яйця від білуватого до світло-рожевого кольору з темними плямами. Насиджують обоє батьків протягом 26-28 днів. Пташенята покидають гніздо незабаром після вилуплення, зазвичай через 2-3 дні. У місячному віці вони оперені, але протягом наступних 40–100 днів вони все ще залежать від батьків.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
*[http://www.birdlife.org/datazone/species/index.html?action=SpcHTMDetails.asp&sid=2848&m=0 BirdLife Species Factsheet.]
*{{cite web | url = http://www.doc.govt.nz/upload/documents/science-and-technical/tsrp29.pdf| title = North Island Weka recovery plan| author = J. Innes| author2 = I. Flux | year = 1999| publisher = Department of Conservation, Wellington, New Zealand | access-date = 2007-04-18}}

{{bird-stub}}

{{Портали|Біологія}}
{{Taxonbar|from=Q756714}}

[[Категорія:Пастушкові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1786]]
[[Категорія:Ендемічні птахи Нової Зеландії]]

title: ?Уека

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Журавлеподібні (Gruiformes)

Родина: Пастушкові (Rallidae)

Рід: Південний пастушок (Gallirallus)

Вид: Уека

Вікісховище: Gallirallus australis

Віківиди: Gallirallus australis


text:
# Tanit Phoenix
Tanit Phoenix (Durban, 24 september 1980) is een Zuid-Afrikaans fotomodel en actrice. Zij werkte als model voor onder meer Nivea en Veet. In 2005 debuteerde ze als actrice, toen ze verscheen in zowel de Zuid-Afrikaanse filmkomedie Crazy Monkey Presents Straight Outta Benoni als in de Amerikaanse misdaadfilm Lord of War.
Phoenix speelde behalve in films ook eenmalige gastrollen in verschillende televisieseries. In 2011 had ze vanaf de eerste aflevering een wederkerende rol als Lilith in de Amerikaanse mysteryserie Femme Fatales.

## Filmografie
- Spud 2: The Madness Continues (2013)
- Death Race 3: Inferno (2013)
- Gallowwalkers (2012)
- Mad Buddies (2012)
- Safe House (2012)
- Death Race 2 (2010)
- Spud (2010)
- Lost Boys: The Thirst (2010)
- Schuks Tshabalala's Survival Guide to South Africa (2010)
- Maya (2008)
- Lord of War (2005)
- Crazy Monkey Presents Straight Outta Benoni (2005)

## Televisieseries
*Exclusief eenmalige gastrollen
- Femme Fatales - Lilith (2011-2012, 24 afleveringen)

- International Standard Name Identifier: 0000 0004 0156 1707
- Library of Congress Control Number: no2013014196
- Virtual International Authority File: 296122100
- WorldCat: E39PBJgcXyWXCBqtQD8F9Xth73

wikiname: nlwiki

title: Tanit Phoenix

in_language: nl

wikitext:
{{Infobox acteur
| naam           = Tanit Phoenix
| afbeelding     = Tanit Phoenix.jpg
| onderschrift   = Tanit Phoenix (2011)
| volledige naam = Tanit Phoenix
| geboortenaam   =
| geboren        = [[24 september]] [[1980]]
| overleden      =
| land           = {{ZA}}
| bijnaam        =
| pseudoniem     =
| jaren-actief   = 2005-
| beroep         = Actrice
| website        =
| imdb           = 1801063
}}
'''Tanit Phoenix''' ([[Durban (Zuid-Afrika)|Durban]], [[24 september]] [[1980]]) is een [[Zuid-Afrika]]ans fotomodel en actrice. Zij werkte als model voor onder meer [[Nivea]] en [[Veet]]. In 2005 debuteerde ze als actrice, toen ze verscheen in zowel de Zuid-Afrikaanse filmkomedie ''[[Crazy Monkey Presents Straight Outta Benoni]]'' als in de Amerikaanse misdaadfilm ''[[Lord of War]]''.

Phoenix speelde behalve in films ook eenmalige gastrollen in verschillende televisieseries. In 2011 had ze vanaf de eerste aflevering een wederkerende rol als ''Lilith'' in de Amerikaanse [[mystery]]serie ''[[Femme Fatales]]''.

==Filmografie==
*''[[Spud 2: The Madness Continues]]'' (2013)
*''[[Death Race 3: Inferno]]'' (2013)
*''[[Gallowwalkers]]'' (2012)
*''[[Mad Buddies]]'' (2012)
*''[[Safe House (2012)|Safe House]]'' (2012)
*''[[Death Race 2]]'' (2010)
*''[[Spud]]'' (2010)
*''[[Lost Boys: The Thirst]]'' (2010)
*''[[Schuks Tshabalala's Survival Guide to South Africa]]'' (2010)
*''[[Maya (2008)|Maya]]'' (2008)
*''[[Lord of War]]'' (2005)
*''[[Crazy Monkey Presents Straight Outta Benoni]]'' (2005)

==Televisieseries==
<small>*Exclusief eenmalige gastrollen</small>
*''[[Femme Fatales]]'' - Lilith (2011-2012, 24 afleveringen)

{{Bibliografische informatie}}

[[Categorie:Zuid-Afrikaans acteur|Phoenix, Tanit]]
[[Categorie:Zuid-Afrikaans model|Phoenix, Tanit]]

title: Algemene informatie

Volledige naam: Tanit Phoenix

Geboren: 24 september 1980

Land: Zuid-Afrika

title: Werk

Beroep: Actrice