text:
# Du lịch thời trang
Du lịch thời trang (Fashion tourism) là một phân khúc thị trường ngách phát triển từ ba lĩnh vực chính gồm Du lịch sáng tạo, Du lịch văn hóa và Du lịch mua sắm. Du lịch thời trang có thể được định nghĩa là “sự tương tác giữa Tổ chức tiếp thị điểm đến (DMO), các hiệp hội thương mại, nhà cung cấp dịch vụ du lịch và cộng đồng chủ nhà, với những người đi du lịch đến và ghé thăm một địa điểm cụ thể vì mục đích công việc hoặc giải trí để tận hưởng, trải nghiệm, khám phá, nghiên cứu, giao dịch, giao tiếp và hưởng thụ thời trang”.

## Đại cương
Các thành phố danh tiếng quốc tế ngày càng sử dụng các ngành công nghiệp văn hóa để đẩy mạnh phát triển du lịch và các ngành công nghiệp khác nhằm thúc đẩy vận may kinh tế và định vị mình trên thị trường toàn cầu. Các thành phố thường không cần phải chuyên môn hóa vào bất kỳ hoạt động mới nào mà thay vào đó là đa dạng hóa nền kinh tế của mình và trong bối cảnh này, du lịch thời trang đã được áp dụng và thúc đẩy ở các thành phố như Antwerp, Luân Đôn và Tokyo.. Thời trang là một ngành công nghiệp toàn cầu và nhiều thủ đô có hoạt động thương mại thu hút báo chí ít nhất hai lần một năm, ví dụ như thành phố Luân Đôn đã thông qua Tuần lễ thời trang Luân Đôn, và đây thường là điểm khởi đầu để nhiều Tổ chức tiếp thị điểm đến (DMO) coi trọng thời trang như một mỏ neo mới cho ngành du lịch và nền kinh tế du khách của họ. Họ đang cố tình đưa các sự kiện thương mại của tuần lễ thời trang vào tầm mắt của công chúng để nâng cao danh tiếng thời trang của thành phố và khuyến khích du khách cân nhắc đến việc du lịch đến thành phố của họ.
Các văn phòng chính quyền Luân Đôn (thông qua văn phòng Thị trưởng Luân Đôn) và New York (thông qua Tập đoàn Phát triển Kinh tế Thành phố New York) đã đi đầu trên thế giới trong việc sử dụng danh tiếng, thương hiệu thời trang của họ để thu hút du khách đến thành phố của họ và nhiều nơi khác. Các thành phố khác cũng làm theo sau khi chứng kiến tác động kinh tế mà thương hiệu thời trang của Luân Đôn và New York có thể mang lại. Seoul hiện có hai tuần lễ thời trang và dựa trên danh tiếng của những tuần lễ này, thành phố hiện có một khu phức hợp rộng lớn gồm các trung tâm mua sắm và nhà bán lẻ bán buôn thu hút hơn hai triệu du khách mỗi năm, bao gồm gần một nửa số khách du lịch đến Seoul. Singapore cũng có một tuần lễ thời trang và Hội đồng Du lịch Singapore coi thời trang là một trong những yếu tố quan trọng để nâng cao sức hấp dẫn của điểm đến thành phố. Ngay cả một thành phố ít người biết đến như Lagos của Nigeria (về độ danh tiếng thời trang) gần đây đã ủy quyền cho Đại học Khoa học Ứng dụng Trung ương chuẩn bị một báo cáo có tựa đề "Vai trò mới nổi của Du lịch thời trang và Nhu cầu về Chiến lược phát triển" để họ có thể đánh giá những lợi thế mà thời trang có thể mang lại cho nền kinh tế địa phương và khu vực của Nigeria.

wikiname: viwiki

title: Du lịch thời trang

in_language: vi

wikitext:
[[Tập tin:FEMA - 20682 - Photograph by Robert Kaufmann taken on 10-10-2005 in Louisiana.jpg|300px|nhỏ|phải|Các bạn trẻ ăn bận thời trang trong chuyến du lịch tại Louisiana]]
'''Du lịch thời trang''' (''Fashion tourism'') là một phân khúc [[thị trường ngách]] phát triển từ ba lĩnh vực chính gồm [[Du lịch sáng tạo]], [[Du lịch văn hóa]] và [[Du lịch mua sắm]]. Du lịch thời trang có thể được định nghĩa là “''sự tương tác giữa [[Tổ chức tiếp thị điểm đến]] (DMO), các hiệp hội thương mại, nhà cung cấp dịch vụ du lịch và cộng đồng chủ nhà, với những người đi du lịch đến và ghé thăm một địa điểm cụ thể vì mục đích công việc hoặc giải trí để tận hưởng, trải nghiệm, khám phá, nghiên cứu, giao dịch, giao tiếp và hưởng thụ [[thời trang]]''”<ref name="janmiller">{{cite web|url=http://www.janmiller.co|title=Jan Miller Consultancy|publisher=janmiller.co|access-date=2014-08-25}}</ref>.
==Đại cương==
Các thành phố danh tiếng quốc tế ngày càng sử dụng các ngành [[công nghiệp văn hóa]] để đẩy mạnh phát triển du lịch và các ngành công nghiệp khác nhằm thúc đẩy vận may kinh tế và định vị mình trên thị trường toàn cầu. Các thành phố thường không cần phải chuyên môn hóa vào bất kỳ hoạt động mới nào mà thay vào đó là đa dạng hóa nền kinh tế của mình và trong bối cảnh này, du lịch thời trang đã được áp dụng và thúc đẩy ở các thành phố như [[Antwerp]]<ref name="visitantwerpen">{{cite web|url=http://www.visitantwerpen.be/Bezoekerssite-EN/Visitors/to-do/to-do-exploring-the-city/to-do-exploring-the-city-with-a-guide/guided-tours-by-theme-(groups)/walks-by-theme-(groups)-fashion--lifestyle-city.html|title=Visit Antwerpen – Official tourism portal of Antwerp Tourism & Convention.|publisher=visitantwerpen.be|access-date=2014-08-25|archive-date=2014-08-26|archive-url=https://web.archive.org/web/20140826115007/http://www.visitantwerpen.be/Bezoekerssite-EN/Visitors/to-do/to-do-exploring-the-city/to-do-exploring-the-city-with-a-guide/guided-tours-by-theme-(groups)/walks-by-theme-(groups)-fashion--lifestyle-city.html|url-status=dead}}</ref>, [[Luân Đôn]]<ref name="FashionCityInsider">{{cite web|url=http://www.FashionCityInsider.com|title=Fashion City Insider|publisher=FashionCityInsider.com|access-date=2014-08-25}}</ref> và Tokyo.<ref name="tokyofashion">{{cite web|url=http://tokyofashion.com/fashion-map/|title=Tokyo Fashion Map - TokyoFashion.com|publisher=tokyofashion.com|access-date=2014-08-25}}</ref>. Thời trang là một ngành công nghiệp toàn cầu và nhiều thủ đô có hoạt động thương mại thu hút báo chí ít nhất hai lần một năm, ví dụ như thành phố Luân Đôn đã thông qua [[Tuần lễ thời trang Luân Đôn]], và đây thường là điểm khởi đầu để nhiều Tổ chức tiếp thị điểm đến (DMO) coi trọng thời trang như một [[mỏ neo]] mới cho ngành du lịch và nền kinh tế du khách của họ. Họ đang cố tình đưa các sự kiện thương mại của tuần lễ thời trang vào tầm mắt của công chúng để nâng cao danh tiếng thời trang của thành phố và khuyến khích du khách cân nhắc đến việc du lịch đến thành phố của họ.

Các văn phòng chính quyền Luân Đôn (thông qua văn phòng Thị trưởng Luân Đôn) và New York (thông qua Tập đoàn Phát triển Kinh tế Thành phố New York) đã đi đầu trên thế giới trong việc sử dụng danh tiếng, thương hiệu thời trang của họ để thu hút du khách đến thành phố của họ và nhiều nơi khác. Các thành phố khác cũng làm theo sau khi chứng kiến tác động kinh tế mà thương hiệu thời trang của Luân Đôn và New York có thể mang lại. Seoul hiện có hai tuần lễ thời trang và dựa trên danh tiếng của những tuần lễ này, thành phố hiện có một khu phức hợp rộng lớn gồm các trung tâm mua sắm và nhà bán lẻ bán buôn thu hút hơn hai triệu du khách mỗi năm, bao gồm gần một nửa số khách du lịch đến [[Seoul]]<ref name="travel.cnn.com">{{Cite web |title=CNN Travel {{!}} Global Destinations, Tips & Video |url=https://www.cnn.com/travel |access-date=2022-11-22 |website=CNN |language=en}}</ref>. Singapore cũng có một tuần lễ thời trang và Hội đồng Du lịch Singapore coi thời trang là một trong những yếu tố quan trọng để nâng cao sức hấp dẫn của điểm đến thành phố<ref>Singapore Tourism Board: Annual report 12/13; http://www.stb.gov.sg/htm/STBAnnualReport/STB_AR12-13/pdf/stb_ar_2013.pdf</ref>. Ngay cả một thành phố ít người biết đến như [[Lagos]] của [[Nigeria]] (về độ danh tiếng thời trang) gần đây đã ủy quyền cho Đại học Khoa học Ứng dụng Trung ương chuẩn bị một báo cáo có tựa đề "''Vai trò mới nổi của Du lịch thời trang và Nhu cầu về Chiến lược phát triển''"<ref>The Emerging Role of Fashion Tourism and The Need for a Development Strategy in Lagos Nigeria, Olubukola Bada, Central University of Applied Sciences, June 2013</ref> để họ có thể đánh giá những lợi thế mà thời trang có thể mang lại cho nền [[kinh tế địa phương]] và khu vực của Nigeria.
==Chú thích==
{{Tham khảo|cột=}}
[[Thể loại:Du lịch]]


text:
# Мене звати Ерл
«Мене звати Ерл» (також «Мене звуть Ерл», англ. My Name Is Earl) — популярний американський комедійний телевізійний серіал (ситком), в якому головний герой Ерл Дж Хікі розповідає про спроби виправити помилки, здійснені ним раніше в житті. Серіал був спродюсований телекомпаній 20th Century Fox. Показ серіалу почався 20 вересня 2005 року в мережі кабельного телебачення TBS на каналі NBC.  Був закритий після 4 сезону. Тривалі переговори з каналом TBS не призвели до повернення серіалу в ефір, і з червня 2009 року серіал «мертвий». В Україні серіал показували на каналі «ICTV».

## Сюжет
Життя Ерла, дрібного пройдисвіта районного масштабу, повна помилок і неправильних рішень. Відразу після виграшу джекпоту ($100 тисяч) у невеликій лотереї його збиває машина, і він утрачає виграшний квиток. У лікарні до нього прийшло осяяння: вся справа в кармі і неприємності переслідують його тому, що він сам — нескінченне джерело неприємностей для оточуючих.
Герой вирішує круто змінити свою долю. Він хоче виправити все неправильне, що зробив із часів своїх чудасій у початковій школі, коли витончено знущався над однокласниками і крав все, що потрапляло під руку. З цією метою він складає докладний список своїх різнокаліберних витівок і сповнюється рішучості розшукати всіх, кому він коли-небудь зробив недобре, і компенсувати зло, чого б це ні йому, ні колись від нього потерпілим не коштувало.

## Історія створення
Грег Гарсіа, творець телесеріалу, написав сценарій, ґрунтуючись на інший ситуаційної комедії «Так, дорогий» (Yes, Dear). Спочатку він відніс сценарій в телекомпанію Fox, але там його попросили внести до нього зміни. Тоді він звертається до телекомпанії NBC, маючи на увазі, що у нього куплять сценарій. Він сподівався на успіх, і вона його не підвела.
Коли на головну роль запросили Джейсона Лі, то він сказав, що не зацікавлений роботою в телебаченні і відмовився. Пізніше він ще раз відмовився, поки нарешті не прочитав заключний сценарій. Але остаточного слова все-таки не дав, так як коливався з приводу зустрічі з Грегом Гарсіа.
Прем'єра серіалу відбулася 20 вересня 2005 року, і притягнула до екранів телевізорів 14,9 млн глядачів у Сполучених Штатах. Серіал став дуже популярним. Його дивилися люди всіх професій і будь-якого достатку, вікова аудиторія була від 18 до 49 років. У першому сезоні показали 22 серії, але глядачі вимагали продовження і показ був відновлений у другому сезоні (2006—2007). Успіх був настільки сильним, що поява третього сезону було очевидна.
Перший епізод третього сезону був показаний 27 вересня 2007 року. Пізніше, на 13 епізоді, зйомки третього сезону були перервані через страйк Гільдії сценаристів, але 3 квітня, коли страйк закінчився, виробництво відновили. Подальші дев'ять серій були зняті і показані в квітні всього за три тижні. До того ж, усього в третьому сезоні було відзнято 22 серії, замість запланованих 25. Компанія NBC пішла на такий крок, тому що вже готувалася до зйомок четвертого сезону.
Наразі знято 4 сезони серіалу.

## Герої і актори

### Головні герої
Ерл Дж. Хікі (Джейсон Лі) — головний герой і закадровий оповідач серіалу (розповідає від свого імені). Ерла повинні були назвати на честь батька — Карл (англ. Carl), але так як у його батька був кострубатий почерк, то в свідоцтві про народження записали Ерл (англ. Earl).
Ренді Хікі (Ітан Саплі) — молодший брат Ерла. Товстий, трохи дурний. Увійшов до списку поганих вчинків Ерла. Допомагає Ерлу у спокуту вчинків. Протягом двох сезонів був закоханий у Каталіну.
Джой Тернер (Джеймі Преслі) — до шлюбу Дарвілл, у першому шлюбі Хікі. Сексуальна й хамувата колишня дружина Ерла. Тепер одружена з Крабівником Дарнеллом. Кілька разів пробувала вбити Ерла, щоб успадкувати всі його гроші.
Дарнелл Тернер (Едді Стіплз) — нинішній чоловік Джой. Працює в барі «Крабова хатина» (англ. Crab Shack). Його справжнє ім'я — Гаррі Монро, він закінчив коледж у 14 років, але приховує правду про себе, оскільки є частиною програми захисту свідків (причини цього розкриваються в 19 серії 4 сезону). Знає 7 мов, віртуозно грає на віолончелі, може на дотик розпізнати 54 сорти сиру (Сезон 2 Серія 13). Закінчив школу з відзнакою. Воліє, щоби його називали «Крабова хатина» (в перекладі — Крабівник, англ. The Crab Shack) або Дарнелл, але ніяк не Гаррі. Утримує улюблену черепаху на ім'я Містер Черепаха (англ. Mr. Turtle).
Каталіна (Надін Веласкес): красива латиноамериканська незаконна емігрантка, яка працює покоївкою в мотелі, де живуть Ерл і Ренді. Підробляє стриптизеркою в нічному клубі «Чабби» (англ. Chubby). Об'єкт симпатій Ренді.

### Другорядні герої
- Карл Хікі (Бо Бріджес) — батько Ерла і Ренді.
- Кай Хікі (Ненсі Леніхен) — мати Ерла і Ренді.
- Додж Хікі (Луїс Т. Мойлі) — старший син Джой.
- Ерл Хікі молодший (Трей Карлайл) — молодший син Джой.
- Кенні Джеймс (дорослий — Грегг Бінклі, дитина — Енді Пессоа) — в дитинстві жертва знущань Ерла і гомосексуал.
- Ральф Маріано (Джованні Рібізі) — друг дитинства Ерла.
- Діді (Трейсі Ештон) — однонога дівчина.
- Ліберті Вашингтон (Таман Джонс) — зведена сестра Джой.
- Патті (Дейл Діккі) — повія.

### Запрошені зірки
Періс Хілтон: Знялася тільки в 14 серії третього сезону «Я не помру з невеликою допомогою від моїх друзів. Частина 1». Грає саму себе, з'явиться в одному з видінь Ерла, переплітаються з його реальним життям. Каже тільки одну фразу «That's hot!» («Це гаряче!»). Чотири рази.
Алісса Мілано: Грає в декількох епізодах третього сезону в ролі Біллі Каннінгем, нової дружини Ерла. Вперше вони зустрілися, коли вона приходить відвідати свого приятеля на ім'я Френк. Весілля відбулася в серії «Любовний восьмикутник», розлучення — у «Кемденци. Частина 2».
Майкл Рапапорт: З'явився в третьому сезоні в обличчі укладеного Френка, що стає товаришем головного героя.
Крістіан Слейтер: З'являється лише у 8 серії другого сезону «Пограбував укурених», де грає наркомана Вуді.
Стьюї Гріффін: Мальований персонаж. З'являється тільки в міні-епізоді на DVD — версії першого сезону. Наказує Ерлу вбити його творців.
Бен Фостер: У 3 сезоні, епізод Мене звуть Ув'язнений № 28301-016 (частина 1) зіграв психований колегу Ерла за висновком на ім'я Глен. У дитинстві Ерл підбив зразкового бойскаута Глена забратися у вікно сусідського будинку. У будинку на Глена напали дві собаки, його забрала поліція, йому дали термін за крадіжку зі зломом і напад на офіцера поліції, після чого все життя Глена пішло шкереберть, а найголовніше: він був лише за двох значках скаута від того, щоб стати першим дитиною в Кендане, якому дали «стрічку гордості». Глен, природно, знаходиться в «списку Ерла». Після спроби вбивства Ерла Гленом(Я відріжу твоє обличчя і одягну його на потворний куля! Я буду носити тебе, як ляльку на моєму кулаці, а потім вступлю в рукопашну з мужиком, зробленим з лез!)Ерл таки допомагає колишньому товаришеві дитинства добути два, що залишилися значка, Глен отримує свою «стрічку гордості» і виходить на свободу іншою людиною.
У першому сезоні, в 21-му епізоді в ролі дошлюбної подружки Ерла постає Джульєтт Льюїс.
Берт Рейнольдс: З'являється в трьох епізодах (2.2, 2.20, 4.27) в ролі місцевого багатія і ексцентричного людини на ім'я Чабі.
Шон Астін: З'являється в 22 серії 2 сезону в ролі продавця побутової техніки (квакери) Ріка.
Сет Грін: З'являється в 1 серії 4 сезону в ролі Бадді, який завжди мріяв зняти свій власний фільм.
Адам Голдберг: З'являється в 15 серії 1 сезону (Something to Live For) в ролі Файло, який хоче покінчити життя самогубством від нерозділеного кохання до Джой Тернер.

## Озвучення українською
Українською мовою серіал озвучено студією «Так Треба Продакшн» на замовлення телеканалу «ICTV».

## Цікаві факти
- Прізвище Ерла — Хікі (англ. Hickey) — на сленгу означає «штучка, чортівня, фігуліна».
- Крім того, прізвище Ерла за вимовою схожа на прізвище Хікс (англ. Hicks). Це прізвище носить персонаж фільмів евіна Сміта — Данте Хікс. Джейсон Лі багато грав у його фільмах, як у головних, так і в епізодичних ролях. Ітан Саплі, який грає Ренді теж з'являвся в невеликих ролях.
- У релізах на DVD присутні вирізані сцени і коментарі до деяких серій.
- По написах на бейсболці і майці Ерла, можна судити, що він прихильник груп AC/DC і Lynyrd Skynyrd, чиї пісні нерідко звучать у серіалі.
- У DVD-версії першого сезону присутній мініепізод «Погана карма» (англ. Bad Karma). У ньому мальований персонаж Стьюї Гріффін (з мультсеріалу «Гріффіни») наказує Ерлу вбити його творців.
- DVD-версія другого сезону в США була випущена в обмеженій кількості через помилку у виробництві. На багатьох дисках була виявлена подряпина, і перегляд серії «Влаштуватися на гарну роботу» був неможливий.
- У 9-ї серії 1-го сезону на 19-й хвилині Карл Хікі (батько Ерла) говорить: «Я зустрів на вулиці Джона Шеппарда. Він говорить, що Ерл заплатив за скло, яке розбив 15 років тому». Справа в тому, що актор, який грає батька Ерла (Бо Бріджес), паралельно знімався і в серіалі «Зоряна брама: SG-1», в якому є герой на ім'я Джон Шеппард, теж уродженець Кемден.
- На всіх фотографіях у серіалі Ерл, як і його прадід, знятий із закритими очима.
- У 10 епізоді 3-го сезону, коли Джой у лікарні, куди приїхала стимулювати пологи, каже: «Моє тіло — мій вибір!». Цю фразу говорив Арнольд Шварценеггер у фільмі «Джуніор».
- У 21-му епізоді 3-го сезону («Camdenites — Part 2») Ренді надуває міхур із жувальної гумки, стоячи з Гретта на балконі мотелю, в той час як Біллі та Ерл розмовляють в номері. А 22-й епізод 4-го сезону («Pinky») починається зі слів Ерла: «Номером 83 у моєму списку було: ніколи не вчив Ренді надувати бульбашки з жуйки». І ми бачимо, що Ренді не може надути міхур із жуйки.
- У 8-му епізоді 4-го сезону, йдучи на натовп городян, налаштованих проти «молодшого брата» Ренді, він вигукує фразу «leeroy jenkins», знамениту з MMORPG World of Warcraft.

## Примітка
1. ↑  Fernsehserien.de
2. ↑  «Мене звати Ерл» на сайті телеканалу ICTV — ictv.ua. Архів оригіналу за 27 вересня 2018. Процитовано 27 вересня 2018.
3. ↑  My Name Is Earl. TVGuide.com. Архів оригіналу за 6 квітня 2008. Процитовано 2 січня 2012.

wikiname: ukwiki

title: Мене звати Ерл

in_language: uk

wikitext:
{{Картка Телебачення
| українська назва   = Мене звати Ерл
| оригінальна назва  = My Name Is Earl
| плакат             = My Name Is Earl.jpg
| format             = [[комедія]]
| camera             =
| picture_format     =
| audio_format       =
| runtime            = 21 хвилина
| creator            = Грег Гарсія
| developer          =
| producer           =
| executive_producer =
| starring           = [[Джейсон Лі]]
[[Ітан Саплі]]
[[Джеймі Преслі]]
[[Едді Стіплз]]
[[Надін Веласкес]]
| narrated           =
| opentheme          =
| endtheme           =
| country            = {{USA}}
| language           =
| network            = {{Прапорець|США}} [[NBC]]
{{Прапор Росії}} [[РЕН ТВ]]
{{Прапор України}} [[ICTV]]
| first_aired        = 20 вересня 2005 року
| last_aired         = 14 травня 2009 року
| num_episodes       = 96
| list_episodes      =
| chronology         =
| preceded_by        =
| followed_by        =
| website            =
| tv_com_id          =
|imdb_id=0460091
}}
'''«Мене звати Ерл»''' (також '''«Мене звуть Ерл»,''' {{lang-en|My Name Is Earl}}) — популярний [[США|американський]] [[комедія|комедійний]] [[телебачення|телевізійний]] [[серіал]] ([[ситком]]), в якому головний герой Ерл Дж Хікі розповідає про спроби виправити помилки, здійснені ним раніше в житті. Серіал був спродюсований телекомпаній [[20th Century Fox]]. Показ серіалу почався [[20 вересня]] [[2005]] року в мережі кабельного телебачення [[TBS (телеканал)|TBS]] на каналі [[NBC]].  Був закритий після 4 сезону. Тривалі переговори з каналом TBS не призвели до повернення серіалу в ефір, і з червня 2009 року серіал «мертвий». В Україні серіал показували на каналі «[[ICTV]]».<ref>{{Cite web |url=https://ictv.ua/ua/tvproject/2925/ |title=«Мене звати Ерл» на сайті телеканалу ICTV — ictv.ua. |accessdate=27 вересня 2018 |archive-date=27 вересня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180927204230/https://ictv.ua/ua/tvproject/2925/ }}</ref>

== Сюжет ==
Життя Ерла, дрібного пройдисвіта районного масштабу, повна помилок і неправильних рішень. Відразу після виграшу [[джекпот]]у ($100 тисяч) у невеликій лотереї його збиває машина, і він утрачає виграшний квиток. У лікарні до нього прийшло осяяння: вся справа в [[Карма|кармі]] і неприємності переслідують його тому, що він сам — нескінченне джерело неприємностей для оточуючих.

Герой вирішує круто змінити свою долю. Він хоче виправити все неправильне, що зробив із часів своїх чудасій у початковій школі, коли витончено знущався над однокласниками і крав все, що потрапляло під руку. З цією метою він складає докладний список своїх різнокаліберних витівок і сповнюється рішучості розшукати всіх, кому він коли-небудь зробив недобре, і компенсувати зло, чого б це ні йому, ні колись від нього потерпілим не коштувало.

== Історія створення ==
[[Грег Гарсіа]], творець телесеріалу, написав сценарій, ґрунтуючись на інший ситуаційної комедії «Так, дорогий» (''Yes, Dear''). Спочатку він відніс сценарій в телекомпанію [[Fox Broadcasting Company|Fox]], але там його попросили внести до нього зміни. Тоді він звертається до телекомпанії [[NBC]], маючи на увазі, що у нього куплять сценарій. Він сподівався на успіх, і вона його не підвела.

[[Файл:Jason Lee.jpg|міні|ліворуч|Джейсон Лі]]
Коли на головну роль запросили [[Джейсон Лі|Джейсона Лі]], то він сказав, що не зацікавлений роботою в телебаченні і відмовився. Пізніше він ще раз відмовився, поки нарешті не прочитав заключний сценарій. Але остаточного слова все-таки не дав, так як коливався з приводу зустрічі з Грегом Гарсіа.

Прем'єра серіалу відбулася [[20 вересня]] [[2005]] року, і притягнула до екранів телевізорів 14,9 млн глядачів у [[США|Сполучених Штатах]]. Серіал став дуже популярним. Його дивилися люди всіх професій і будь-якого достатку, вікова аудиторія була від 18 до 49 років. У першому сезоні показали 22 серії, але глядачі вимагали продовження і показ був відновлений у другому сезоні (2006—2007). Успіх був настільки сильним, що поява третього сезону було очевидна.

Перший епізод третього сезону був показаний [[27 вересня]] 2007 року. Пізніше, на 13 епізоді, зйомки третього сезону були перервані через страйк Гільдії сценаристів<ref name="return">{{cite web|url=http://community.tvguide.com/thread/Tv-Previews/Earl/800035918|title=''My Name Is Earl''|work=TVGuide.com|deadurl=yes|accessdate=2 січня 2012|archiveurl=https://web.archive.org/web/20080406163952/http://community.tvguide.com/thread/Tv-Previews/Earl/800035918|archivedate=6 квітня 2008}}</ref>, але [[3 квітня]], коли страйк закінчився, виробництво відновили. Подальші дев'ять серій були зняті і показані в квітні всього за три тижні. До того ж, усього в третьому сезоні було відзнято 22 серії, замість запланованих 25. Компанія [[NBC]] пішла на такий крок, тому що вже готувалася до зйомок четвертого сезону.

Наразі знято 4 сезони серіалу.

== Герої і актори ==

=== Головні герої ===
'''Ерл Дж. Хікі''' ([[Джейсон Лі]]) — головний герой і закадровий оповідач серіалу (розповідає від свого імені). Ерла повинні були назвати на честь батька — Карл ({{lang-en|Carl}}), але так як у його батька був кострубатий почерк, то в свідоцтві про народження записали Ерл ({{lang-en|Earl}}).

'''Ренді Хікі''' ([[Ітан Саплі]]) — молодший брат Ерла. Товстий, трохи дурний. Увійшов до списку поганих вчинків Ерла. Допомагає Ерлу у спокуту вчинків. Протягом двох сезонів був закоханий у Каталіну.

'''Джой Тернер''' ([[Джеймі Преслі]]) — [[Дошлюбне та шлюбне прізвище|до шлюбу]] Дарвілл, у першому шлюбі Хікі. Сексуальна й хамувата колишня дружина Ерла. Тепер одружена з Крабівником Дарнеллом. Кілька разів пробувала вбити Ерла, щоб успадкувати всі його гроші.

'''Дарнелл Тернер''' (Едді Стіплз) — нинішній чоловік Джой. Працює в барі «Крабова хатина» ({{lang-en|Crab Shack}}). Його справжнє ім'я — Гаррі Монро, він закінчив коледж у 14 років, але приховує правду про себе, оскільки є частиною [[Програма Захисту Свідків (США)|програми захисту свідків]] (причини цього розкриваються в 19 серії 4 сезону). Знає 7 мов, віртуозно грає на віолончелі, може на дотик розпізнати 54 сорти сиру (Сезон 2 Серія 13). Закінчив школу з відзнакою. Воліє, щоби його називали «Крабова хатина» (в перекладі — Крабівник, {{lang-en|The Crab Shack}}) або Дарнелл, але ніяк не Гаррі. Утримує улюблену черепаху на ім'я Містер Черепаха ({{lang-en|Mr. Turtle}}).

'''Каталіна''' ([[Надін Веласкес]]): красива [[Латиноамериканці|латиноамериканська]] незаконна [[Еміграція|емігрантка]], яка працює покоївкою в мотелі, де живуть Ерл і Ренді. Підробляє [[стриптиз]]еркою в нічному клубі «Чабби» ({{lang-en|Chubby}}). Об'єкт симпатій Ренді.

=== Другорядні герої ===
* '''Карл Хікі''' ([[Бо Бріджес]]) — батько Ерла і Ренді.
* '''Кай Хікі''' (Ненсі Леніхен) — мати Ерла і Ренді.
* '''Додж Хікі''' (Луїс Т. Мойлі) — старший син Джой.
* '''Ерл Хікі молодший''' (Трей Карлайл) — молодший син Джой.
* '''Кенні Джеймс''' (дорослий — Грегг Бінклі, дитина — Енді Пессоа) — в дитинстві жертва знущань Ерла і [[Гомосексуальність|гомосексуал]].
* '''Ральф Маріано''' ([[Джованні Рібізі]]) — друг дитинства Ерла.
* '''Діді''' ([[Трейсі Ештон]]) — однонога дівчина.
* '''Ліберті Вашингтон''' (Таман Джонс) — зведена сестра Джой.
* '''Патті''' ([[Дейл Діккі]]) — повія.

=== Запрошені зірки ===
[[Періс Хілтон]]: Знялася тільки в 14 серії третього сезону «Я не помру з невеликою допомогою від моїх друзів. Частина 1». Грає саму себе, з'явиться в одному з видінь Ерла, переплітаються з його реальним життям. Каже тільки одну фразу «That's hot!» («Це гаряче!»). Чотири рази.

[[Алісса Мілано]]: Грає в декількох епізодах третього сезону в ролі '''Біллі Каннінгем''', нової дружини Ерла. Вперше вони зустрілися, коли вона приходить відвідати свого приятеля на ім'я Френк. Весілля відбулася в серії «Любовний восьмикутник», розлучення — у «Кемденци. Частина 2».

[[Майкл Рапапорт]]: З'явився в третьому сезоні в обличчі укладеного '''Френка''', що стає товаришем головного героя.

[[Крістіан Слейтер]]: З'являється лише у 8 серії другого сезону «Пограбував укурених», де грає наркомана '''Вуді'''.

Стьюї Гріффін: Мальований персонаж. З'являється тільки в міні-епізоді на [[DVD]] — версії першого сезону. Наказує Ерлу вбити його творців.

[[Бен Фостер (актор)|Бен Фостер]]: У 3 сезоні, епізод '''Мене звуть Ув'язнений № 28301-016''' (частина 1) зіграв психований колегу Ерла за висновком на ім'я Глен. У дитинстві Ерл підбив зразкового [[Скаутський рух|бойскаута]] '''Глена''' забратися у вікно сусідського будинку. У будинку на Глена напали дві собаки, його забрала поліція, йому дали термін за крадіжку зі зломом і напад на офіцера поліції, після чого все життя Глена пішло шкереберть, а найголовніше: він був лише за двох значках скаута від того, щоб стати першим дитиною в Кендане, якому дали «стрічку гордості». Глен, природно, знаходиться в «списку Ерла». Після спроби вбивства Ерла Гленом''(Я відріжу твоє обличчя і одягну його на потворний куля! Я буду носити тебе, як ляльку на моєму кулаці, а потім вступлю в рукопашну з мужиком, зробленим з лез!)''Ерл таки допомагає колишньому товаришеві дитинства добути два, що залишилися значка, Глен отримує свою «стрічку гордості» і виходить на свободу іншою людиною.

У першому сезоні, в 21-му епізоді в ролі дошлюбної подружки Ерла постає [[Джульєтт Льюїс]].

[[Берт Рейнольдс]]: З'являється в трьох епізодах (2.2, 2.20, 4.27) в ролі місцевого багатія і ексцентричного людини на ім'я Чабі.

[[Шон Астін]]: З'являється в 22 серії 2 сезону в ролі продавця побутової техніки (квакери) Ріка.

[[Сет Грін]]: З'являється в 1 серії 4 сезону в ролі Бадді, який завжди мріяв зняти свій власний фільм.

[[Адам Голдберг]]: З'являється в 15 серії 1 сезону (''Something to Live For'') в ролі Файло, який хоче покінчити життя самогубством від нерозділеного кохання до Джой Тернер.

== Озвучення українською ==
Українською мовою серіал озвучено студією «[[Так Треба Продакшн]]» на замовлення телеканалу «[[ICTV]]».

== Цікаві факти ==
* Прізвище Ерла — Хікі ({{lang-en|Hickey}}) — на сленгу означає «штучка, чортівня, фігуліна».
* Крім того, прізвище Ерла за вимовою схожа на прізвище Хікс ({{lang-en|Hicks}}). Це прізвище носить персонаж фільмів евіна Сміта — Данте Хікс. [[Джейсон Лі]] багато грав у його фільмах, як у головних, так і в епізодичних ролях. Ітан Саплі, який грає Ренді теж з'являвся в невеликих ролях.
* У релізах на DVD присутні вирізані сцени і коментарі до деяких серій.
* По написах на бейсболці і майці Ерла, можна судити, що він прихильник груп [[AC/DC]] і [[Lynyrd Skynyrd]], чиї пісні нерідко звучать у серіалі.
* У DVD-версії першого сезону присутній мініепізод «Погана карма» ({{lang-en|Bad Karma}}). У ньому мальований персонаж Стьюї Гріффін (з мультсеріалу «[[Гріффіни]]») наказує Ерлу вбити його творців.
* DVD-версія другого сезону в [[Сполучені Штати Америки|США]] була випущена в обмеженій кількості через помилку у виробництві. На багатьох дисках була виявлена подряпина, і перегляд серії «Влаштуватися на гарну роботу» був неможливий.
* У 9-ї серії 1-го сезону на 19-й хвилині Карл Хікі (батько Ерла) говорить: «Я зустрів на вулиці Джона Шеппарда. Він говорить, що Ерл заплатив за скло, яке розбив 15 років тому». Справа в тому, що актор, який грає батька Ерла (Бо Бріджес), паралельно знімався і в серіалі «[[Зоряна брама: SG-1]]», в якому є герой на ім'я Джон Шеппард, теж уродженець Кемден.
* На всіх фотографіях у серіалі Ерл, як і його прадід, знятий із закритими очима.
* У 10 епізоді 3-го сезону, коли Джой у лікарні, куди приїхала стимулювати пологи, каже: «Моє тіло — мій вибір!». Цю фразу говорив [[Арнольд Шварценеггер]] у фільмі «[[Джуніор (фільм)|Джуніор]]».
* У 21-му епізоді 3-го сезону («Camdenites — Part 2») Ренді надуває міхур із жувальної гумки, стоячи з Гретта на балконі мотелю, в той час як Біллі та Ерл розмовляють в номері. А 22-й епізод 4-го сезону («Pinky») починається зі слів Ерла: «Номером 83 у моєму списку було: ніколи не вчив Ренді надувати бульбашки з жуйки». І ми бачимо, що Ренді не може надути міхур із жуйки.
* У 8-му епізоді 4-го сезону, йдучи на натовп городян, налаштованих проти «молодшого брата» Ренді, він вигукує фразу «leeroy jenkins», знамениту з MMORPG [[World of Warcraft]].

== Примітка ==

<references/>

== Посилання ==
* {{Official|http://www.nbc.com/My_Name_Is_Earl/}}
* {{Imdb title | id = 0460091 | title = «Мене звуть Ерл»}}
* [http://my-name-is-earl.ru/ Фан-сайт серіалу «Мене звуть Ерл» російською мовою] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120103132640/http://my-name-is-earl.ru/ |date=3 січня 2012 }}

[[Категорія:Телесеріали США 2000-х років]]
[[Категорія:Телесеріали-ситкоми США]]
[[Категорія:Телесеріали, дія яких відбувається в США]]
[[Категорія:Телесеріали США, запущені у 2005]]
[[Категорія:Телесеріали США, завершені у 2009]]
[[Категорія:Телесеріали англійською мовою]]
[[Категорія:Телесеріали про братів]]

title: My Name Is Earl ·

Тип: телесеріал

Телеканал(и): NBC · РЕН ТВ · ICTV

Дистриб'ютор(и): 20th Televisiond, Hulu і Disney+

Жанр: комедія

Тривалість серії: 21 хвилина

Компанія: NBC

Керівник проєкту: Greg Garciad

Ідея: Грег Гарсія

У головних ролях: Джейсон Лі · Ітан Саплі · Джеймі Преслі · Едді Стіплз · Надін Веласкес

Композитор: Danny Luxd

Країна-виробник: США

Мова оригіналу: англійська

Перший показ: 20 вересня 2005 року — 14 травня 2009 року


text:
# 詹姆斯·米勒
詹姆斯·米勒（英語：，1974年6月4日—），澳大利亚男子田径运动员，主攻撑杆跳高。他曾代表澳大利亚参加1994年英联邦运动会田径比赛，获得男子撑杆跳高铜牌。

wikiname: zhwiki

title: 詹姆斯·米勒

in_language: zh

wikitext:
{{Infobox person/Wikidata | fetchwikidata=ALL | onlysourced=yes }}
'''詹姆斯·米勒'''（{{lang-en|James Miller}}，{{bd|1974年|6月4日||}}），[[澳大利亚]]男子[[田径]]运动员，主攻撑杆跳高。他曾代表澳大利亚参加[[1994年英联邦运动会田径比赛]]，获得男子撑杆跳高铜牌。<ref>{{Cite web|title=James Miller|url=https://commonwealthgames.com.au/athletes/james-miller/|work=Commonwealth Games Australia|access-date=2023-05-23|archive-date=2023-07-15|archive-url=https://web.archive.org/web/20230715083314/https://commonwealthgames.com.au/athletes/james-miller/|dead-url=no}}</ref>

== 参考资料 ==
{{reflist}}

{{Authority control}}
{{DEFAULTSORT:Miller, James}}
[[Category:澳大利亚男子田径运动员]]
[[Category:澳大利亚奥运田径运动员]]
[[Category:1996年夏季奧林匹克運動會田徑運動員]]
[[Category:1994年英联邦运动会田径运动员]]
[[Category:1994年英联邦运动会奖牌得主]]
[[Category:英联邦运动会田径奖牌得主]]
[[Category:澳大利亚英联邦运动会铜牌得主]]

{{australia-sport-bio-stub}}

title: 詹姆斯·米勒

职业: 田径运动员


text:
# Szarłata (województwo pomorskie)
Szarłata, dodatkowa nazwa w języku kaszubskim Szarlota, (niem. Charlotte) – wieś w Polsce, położona w województwie pomorskim, w powiecie kartuskim, w gminie Przodkowo, na Kaszubach.
W latach 1975–1998 miejscowość administracyjnie należała do województwa gdańskiego.
Krajobraz charakteryzuje się rzeźbą polodowcową – występują tu liczne pagórki morenowe (moreny czołowe), duże różnice względnej wysokości terenu, wytopiska polodowcowe, wrzosowiska i torfowiska.
W odległości 2–4 km znajdują się dwa jeziora: Jezioro Czarne i Jezioro Białe, kąpielisko miasta Kartuzy. Wieś posiada rozproszoną zabudowę.

## Integralne części wsi
| SIMC    | Nazwa       | Rodzaj    |
| ------- | ----------- | --------- |
| 0169779 | Bagniewo    | część wsi |
| 0169785 | Bielawy     | część wsi |
| 0169791 | Brzeziny    | część wsi |
| 0169800 | Czarna Huta | część wsi |
| 0169816 | Gliniewo    | część wsi |
| 0169822 | Masłowo     | część wsi |
| 0169839 | Stanisławy  | część wsi |

## Nazwa miejscowości
Wieś pierwszy raz wzmiankowana w roku 1753 w formie Szarlotendal. Była to spolszczona wersja dolnoniemieckiej wersji Charlottendal, czyli 'Dolina Szarloty'. W pierwszym członie jest żeńskie imię Charlotte, zapożyczone od Francuzów i będące odpowiednikiem polskiego imienia Karolina. W drugim członie jest dolnoniemiecki rzeczownik Dal, odpowiadający ogólnoniemieckiemu Tal, czyli 'dolina'. Ostatecznie w nazwie utrwaliło się tylko imię Charlotte, spolszczone do formy Szarłata. Dostępne źródła nie wskazują konkretnej Karoliny, która dała początek nazwie miejscowości.

## Historia miejscowości
Wieś pierwszy raz wzmiankowana w roku 1753. W 1883 roku istniała w miejscowości szkoła katolicka, w której jeden nauczyciel uczył 101 dzieci. W roku 1885 we wsi było 188 domów i 1.153 mieszkańców.
Na koniec 1892 r. miejscowość, łącznie z przyległościami zamieszkiwało 1.251 osób. Językiem ojczystym dla 1.172 z nich był kaszubski, dla 79 niemiecki.
Od pierwszej połowy listopada 1906 r. do co najmniej 7 maja 1907 r. w miejscowej szkole elementarnej trwał strajk dzieci przeciwko nauczaniu religii w języku niemieckim. Z uczestników strajku znane są nazwiska następujących dzieci: Lewińscy, Szelkowie, Śnikowscy. Strajk był elementem znacznie większej akcji biernego oporu wobec pruskich władz szkolnych.
Oficjalna pruska statystyka z 1910 roku odnotowuje we wsi, na podstawie deklarowanego języka ojczystego: 1.420 Kaszubów i 63 Niemców, łącznie 1.483 osoby.
Miejscową szkołę przebudowano w latach 1981–1983. Obecnie bryła budynku całkowicie odbiega od formy pierwotnej. Na uwagę zasługuje jednak fakt pozostawienia oryginalnych fundamentów i podmurówki, wykonanych z bloków granitu.

wikiname: plwiki

title: Szarłata (województwo pomorskie)

in_language: pl

wikitext:
{{Inne znaczenia|2=[[Szarłata|Szarłata w innych znaczeniach tej nazwy]]}}
{{Polska miejscowość infobox
 |nazwa                  = Szarłata
 |rodzaj miejscowości    = wieś
 |zdjęcie                = Szarłata 2.jpg
 |opis zdjęcia           = Kapliczka
 |alt zdjęcia            =
 |województwo            = pomorskie
 |powiat                 = [[Powiat kartuski|kartuski]]
 |gmina                  = [[Przodkowo (gmina)|Przodkowo]]
 |sołectwo               =
 |miejscowość podstawowa =
 |wysokość               =
 |liczba ludności        = 132
 |rok                    = 2007
 |strefa numeracyjna     = 58
 |kod pocztowy           = 83-305{{r|poczta}}
 |tablice rejestracyjne  = GKA
 |SIMC                   = 0169762
 |kod mapy               = Przodkowo (gmina)
 |współrzędne            = 54°23'20"N 18°13'17"E<ref name="prng">{{PRNG Miejscowości|134446|data=2023-11-05}}</ref>
 |commons                = Category:Szarłata, Pomeranian Voivodeship
 |www                    =
}}
'''Szarłata,''' dodatkowa nazwa w języku [[Język kaszubski|kaszubskim]] '''Szarlota'''<ref>30.12.2014  r., Uchwała Gminy Przodkowo Nr II/18/2014 -  Numer przypisany dodatkowej nazwie  miejscowości lub obiektu fizjograficznego w MSWiA - NM/57-28</ref>, ([[Język niemiecki|niem.]] Charlotte<ref name=":0">{{Cytuj |autor = Prussia (Kingdom) Statistisches Landesamt |tytuł = Gemeindelexikon für die regierungsbezirke Allenstein, Danzig, Marienwerder, Posen, Bromberg und Oppeln: Auf grund der ergebnisse der volkszählung vom. 1. Dezember 1910 und anderer amtlicher quellen bearbeitet vom Königlich Preussischen Statistischen Landesamte |data = 1912 |data dostępu = 2025-07-18 |wydawca = verlag des Königlichen Statistischen Landesamts |s = 26 |url = https://books.google.de/books?id=tJdPhIkLJ7AC&pg=RA1-PA1#v=snippet&q=charlotten&f=false |język = de}}</ref>) – [[wieś]] w [[Polska|Polsce]], położona w [[województwo pomorskie|województwie pomorskim]], w [[powiat kartuski|powiecie kartuskim]], w [[Przodkowo (gmina)|gminie Przodkowo]]<ref name=teryt1>{{cytuj stronę |url = http://www.stat.gov.pl/broker/access/performSearch.jspa?searchString=Szar%C5%82ata&level=miejsc&wojewodztwo=2222&powiat=&gmina=&miejscowosc=&advanced=true |tytuł = Rejestr TERYT |autor = Główny Urząd Statystyczny |data dostępu = 2014-03-13}}</ref>, na [[Kaszuby|Kaszubach]].

[[Podział administracyjny Polski (1975–1998)|W latach 1975–1998]] miejscowość administracyjnie należała do [[Województwo gdańskie (1975–1998)|województwa gdańskiego]].

Krajobraz charakteryzuje się rzeźbą polodowcową – występują tu liczne pagórki morenowe ([[Morena czołowa|moreny czołowe]]), duże różnice względnej wysokości terenu, wytopiska polodowcowe, wrzosowiska i torfowiska.

W odległości 2–4 km znajdują się dwa jeziora: [[Jezioro Czarne (Czarna Huta)|Jezioro Czarne]] i [[Białe Jezioro (gmina Kartuzy)|Jezioro Białe]], kąpielisko miasta [[Kartuzy]]. Wieś posiada rozproszoną zabudowę.

== Integralne części wsi ==
{|class="wikitable" width="60%"
|+ Integralne części wsi Szarłata{{r|Dz.U. 29/2013|teryt}}
!SIMC !! Nazwa !! Rodzaj
|-
|0169779 || [[Bagniewo (Szarłata)|Bagniewo]] || część wsi
|-
|0169785 || [[Bielawy (Szarłata)|Bielawy]] || część wsi
|-
|0169791 || [[Brzeziny (Szarłata)|Brzeziny]] || część wsi
|-
|0169800 || [[Czarna Huta (Szarłata)|Czarna Huta]] || część wsi
|-
|0169816 || [[Gliniewo]] || część wsi
|-
|0169822 || [[Masłowo (Szarłata)|Masłowo]] || część wsi
|-
|0169839 || [[Stanisławy]] || część wsi
|}

== Nazwa miejscowości ==
Wieś pierwszy raz wzmiankowana w roku 1753 w formie ''Szarlotendal''. Była to spolszczona wersja [[Język dolnoniemiecki|dolnoniemieckiej]] wersji ''Charlottendal'', czyli 'Dolina Szarloty'. W pierwszym członie jest żeńskie imię ''Charlotte'', zapożyczone od Francuzów i będące odpowiednikiem polskiego imienia ''Karolina''. W drugim członie jest [[Język dolnoniemiecki|dolnoniemiecki]] rzeczownik ''Dal'', odpowiadający [[Język niemiecki|ogólnoniemieckiemu]] ''Tal'', czyli 'dolina'. Ostatecznie w nazwie utrwaliło się tylko imię ''Charlotte'', spolszczone do formy ''Szarłata''. Dostępne źródła nie wskazują konkretnej ''Karoliny'', która dała początek nazwie miejscowości<ref name=":1">Breza Edward. Nazwy miejscowości powiatu kartuskiego. Kartuzy 2017. s.104</ref>.

== Historia miejscowości ==
Wieś pierwszy raz wzmiankowana w roku 1753<ref name=":1" />. W 1883 roku istniała w miejscowości szkoła katolicka, w której jeden nauczyciel uczył 101 dzieci. W roku 1885 we wsi było 188 domów i 1.153 mieszkańców<ref>{{Cytuj |tytuł = Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, Tom XI - wynik wyszukiwania - DIR |data dostępu = 2025-07-18 |s = 799 |opublikowany = dir.icm.edu.pl |url = http://dir.icm.edu.pl/pl/Slownik_geograficzny/Tom_XI/799}}</ref><ref name=":2">podane liczby uwzględniają też [[Hopy]], obecnie oddzielną wieś, ówcześnie przysiółek Szarłaty</ref>.

Na koniec 1892 r. miejscowość, łącznie z przyległościami zamieszkiwało 1.251 osób<ref name=":2" />. Językiem ojczystym dla 1.172 z nich był kaszubski, dla 79 niemiecki<ref>{{Cytuj |autor = Stefan Ramułt |tytuł = Statystyka ludności kaszubskiej |data = 1899 |data dostępu = 2025-07-18 |wydawca = Akademia Umiejȩtności |s = 96 |url = https://www.google.pl/books/edition/Statystyka_ludno%C5%9Bci_kaszubskiej/SMU_AAAAYAAJ?hl=pl&gbpv=1&dq=oblusch&pg=PA46&printsec=frontcover}}</ref>.

Od pierwszej połowy listopada 1906 r. do co najmniej 7 maja 1907 r. w miejscowej szkole elementarnej trwał strajk dzieci przeciwko nauczaniu religii w języku niemieckim. Z uczestników strajku znane są nazwiska następujących dzieci: Lewińscy, Szelkowie, Śnikowscy. Strajk był elementem znacznie większej [[Strajki szkolne w Prusach Zachodnich (1906–1907)|akcji biernego oporu wobec pruskich władz szkolnych]]<ref>L. Burzyńska-Wentland, ''Strajki szkolne w Prusach Zachodnich w latach 1906−1907'', Gdańsk 2009, s. 218.</ref>.

Oficjalna pruska statystyka z 1910 roku odnotowuje we wsi, na podstawie deklarowanego języka ojczystego: 1.420 Kaszubów i 63 Niemców, łącznie 1.483 osoby<ref name=":0" /><ref name=":2" />.

Miejscową szkołę przebudowano w latach 1981–1983. Obecnie bryła budynku całkowicie odbiega od formy pierwotnej. Na uwagę zasługuje jednak fakt pozostawienia oryginalnych fundamentów i podmurówki, wykonanych z bloków granitu.

== Przypisy ==
{{Przypisy|
<ref name="Dz.U. 29/2013">Obwieszczenie Ministra Administracji i Cyfryzacji z dnia 4 sierpnia 2015 r. w sprawie wykazu urzędowych nazw miejscowości i ich części ({{Dziennik Ustaw|2015|1636}}).</ref>
<ref name="teryt">{{cytuj stronę| url = http://www.stat.gov.pl/broker/access/performSearch.jspa?searchString=*&level=miejscSkl&wojewodztwo=2222&powiat=7668&gmina=4925&miejscowosc=69259&advanced=true|tytuł=TERYT (Krajowy Rejestr Urzędowego Podziału Terytorialnego Kraju)|opublikowany=Główny Urząd Statystyczny|data dostępu=2015-11-18}}</ref>
<ref name="poczta">{{Poczta Polska|2013|s=1226|data dostępu=2014-03-09}}</ref>
}}

== Linki zewnętrzne ==
* {{SgKP|XI|799|Szarłata}}

{{Gmina Przodkowo}}

[[Kategoria:Szarłata (województwo pomorskie)| ]]

title: Szarłata

Państwo: Polska

Województwo: pomorskie

Powiat: kartuski

Gmina: Przodkowo

Tablice rejestracyjne: GKA


text:
# 关陵
关陵，又称当阳大王冢，位于湖北省宜昌市当阳市，是埋葬关羽身躯之处。始建于东汉末年。关陵是中国和海内外三大关庙之一。

## 历史
关陵始建于东汉末年，为埋葬关羽身躯之处，根据《三国志》，孙权将关羽首级送给曹操，而自己以诸侯礼安葬关羽身躯。而通常认为曹操则将关羽头颅葬于河南关林，但田福生考证认为关庄村关羽墓才是埋葬关羽头颅之处，关林是万历年间建的祀祠场所。关陵初名大王冢，位于当阳城西五里，坐西朝东，与九子山相对。关羽遇害后的蜀汉章武元年（221年），刘备伐吴之时，专程到大王冢拜祭关羽，并在玉泉山建关羽祠。南宋时，为陵墓修建围墙，同时广植松柏。明朝时，大王冢规模扩大，始名关陵。

## 现状
关陵分为五院四殿，沿中轴线依次是石坊、华表、三园门、马殿、拜殿、正殿、寝殿、陵墓。陵墓为圆形封土，高七米，墓顶古树参天，非常茂盛。墓围由青石垒成，墓门正中立有明朝所建立的石碑一通，上面镌刻：汉寿亭侯墓。

## 文物保护情况
1992年12月16日，以“关陵”的名义被湖北省人民政府列为第三批湖北省文物保护单位；2006年5月25日，以“关陵”的名义被中华人民共和国国务院列为第六批全国重点文物保护单位。
其作为文物的保护范围为：关陵及周围一定范围。四至：东面至原种场废弃灌溉渠，西面至原种场围墙，南面至原种场水泥路，北面至雄风村7组通往雄风村5组的土路。
其作为文物的建设控制地带为：以保护范围四至为界向外延伸。东面至沮河西岸护堤吴咏梅彩瓦厂，西面至雄风村7组通往雄风村5组的土路，南面至原种场废弃灌溉渠，北面至远当国防公路。

title: 关陵

wikitext:
{{Distinguish|关林}}
{{noteTA
|1=zh-hans:庄; zh-hant:庄;
}}
{{文物保护单位
| 级别 = 全国
| 图片 =
| 名称 = 关陵
| 分类 = 古墓葬
| 时代 = [[三國]]
| 地址 = [[湖北省]][[宜昌市]][[当阳市]]
| 坐标 = {{WikidataCoord|display=it}}
| 认定时间 = 2006年5月25日
| 保护历史 = 1992年12月16日，湖北省文物保护单位
}}
'''关陵'''，又称'''当阳大王冢'''，位于[[湖北省]][[宜昌市]][[当阳市]]，是埋葬[[关羽]]身躯之处。始建于[[东汉]]末年。关陵是中国和海内外三大关庙之一。

== 历史 ==
关陵始建于东汉末年，为埋葬关羽身躯之处，根据《[[三国志]]》，[[孙权]]将关羽首级送给[[曹操]]，而自己以诸侯礼安葬关羽身躯。而通常认为曹操则将关羽头颅葬于[[河南]][[关林]]，但田福生考证认为[[关庄村关羽墓]]才是埋葬关羽头颅之处，关林是万历年间建的祀祠场所。关陵初名'''大王冢'''，位于当阳城西五里，坐西朝东，与九子山相对。关羽遇害后的[[蜀汉]]章武元年（221年），[[刘备]]伐吴之时，专程到大王冢拜祭关羽，并在[[玉泉山]]建[[关羽祠]]。[[南宋]]时，为陵墓修建围墙，同时广植松柏。[[明朝]]时，大王冢规模扩大，始名关陵。

== 现状 ==
关陵分为五院四殿，沿中轴线依次是石坊、[[华表]]、三园门、马殿、拜殿、正殿、寝殿、陵墓。陵墓为圆形封土，高七米，墓顶古树参天，非常茂盛。墓围由青石垒成，墓门正中立有明朝所建立的石碑一通，上面镌刻：[[关羽|汉寿亭侯]]墓。

== 文物保护情况 ==
1992年12月16日，以“'''关陵'''”的名义被[[湖北省人民政府]]列为[[第三批湖北省文物保护单位]]{{R|1992省保第三批}}；2006年5月25日，以“'''关陵'''”的名义被[[中华人民共和国国务院]]列为[[第六批全国重点文物保护单位]]{{R|2006国保第六批}}。

其作为文物的保护范围为：关陵及周围一定范围。四至：东面至原种场废弃灌溉渠，西面至原种场围墙，南面至原种场水泥路，北面至雄风村7组通往雄风村5组的土路{{R|2015保护范围和建设控制地带}}。

其作为文物的建设控制地带为：以保护范围四至为界向外延伸。东面至沮河西岸护堤吴咏梅彩瓦厂，西面至雄风村7组通往雄风村5组的土路，南面至原种场废弃灌溉渠，北面至远当国防公路{{R|2015保护范围和建设控制地带}}。

== 参考资料 ==
* 田福生 著 《关羽传》 中国文史出版社 2007年出版 ISBN 978-7-5034-2022-1。

== 参考来源 ==
{{reflist
|refs=
<ref name="1992省保第三批">{{cite wikisource|author=[[湖北省人民政府]]|title=省人民政府关于公布湖北省第三批文物保护单位的通知（鄂政发〔1992〕166号）|wslink=湖北省人民政府关于公布湖北省第三批文物保护单位的通知|date=1992年12月16日}}</ref>
<ref name="2006国保第六批">{{cite wikisource|author=[[中华人民共和国国务院]]|title=国务院关于核定并公布第六批全国重点文物保护单位的通知（国发〔2006〕19号）|wslink=国务院关于核定并公布第六批全国重点文物保护单位的通知|date=2006年5月25日}}</ref>
<ref name="2015保护范围和建设控制地带">{{cite wikisource|author=[[湖北省人民政府]]办公厅|title=湖北省人民政府办公厅关于公布文物保护单位保护范围和建设控制地带的通知（鄂政办发〔2015〕29号）|wslink=湖北省人民政府办公厅关于公布文物保护单位保护范围和建设控制地带的通知 (2015年)|date=2015年5月5日}}</ref>
}}

{{湖北省境内的全国重点文物保护单位}}

[[Category:宜昌市境内的全国重点文物保护单位]]
[[Category:第六批全国重点文物保护单位]]
[[Category:第三批湖北省文物保护单位]]
[[Category:当阳市境内的文物保护单位]]
[[Category:当阳市建筑物]]
[[Category:宜昌市墓葬]]
[[Category:關羽墓]]
[[Category:湖北省关帝庙]]

title: 全国重点文物保护单位 · 中华人民共和国国务院公布

地址: 湖北省宜昌市当阳市

分类: 古墓葬

时代: 三國


text:
# نیژنیه اوسلی
نیژنیه اوسلی (انگلیسی: Nizhniye Usly) یک شهرک در شهرستان استرلیتاماکسکی استان باشقیرستان کشور روسیه است.

wikiname: fawiki

title: نیژنیه اوسلی

in_language: fa

wikitext:
{{Infobox settlement
| official_name = Nizhniye Usly
| other_name =
| native_name = Нижние Услы
| native_name_lang = ru
| nickname =
| settlement_type = Selo
| image_skyline =
| image_caption =
| pushpin_map = Russia Bashkortostan#Russia
| pushpin_label_position =
| pushpin_mapsize =
| pushpin_map_caption =
| subdivision_type = Country
| subdivision_name = [[روسیه]]
| subdivision_type1 = [[ناحیه‌های فدرال روسیه]]
| subdivision_name1 = [[باشقیرستان]]
| subdivision_type2 = [[Counties of Russia|County]]
| subdivision_name2 =
| subdivision_type3 = [[شهر]]
| subdivision_name3 = [[شهرستان استرلیتاماکسکی]]
| subdivision_type4 = [[List of municipalities of Russia|Municipality]]
| subdivision_name4 =
| population_as_of =
| population_footnotes =
| population_total =
| timezone1 =
| utc_offset1 = +۵:۰۰
| timezone1_DST =
| utc_offset1_DST =
| postal_code_type =
| postal_code =
| elevation_m =
| elevation_footnotes =
| coordinates = {{coord|53|42|N|55|36|E|display=inline}}<ref>[https://mapdata.ru/bashkortostan/sterlitamakskiy-rayon/ Карта Стерлитамакского района Башкортостана]</ref>
}}
'''نیژنیه اوسلی''' ({{lang-en|Nizhniye Usly}}) یک شهرک در [[شهرستان استرلیتاماکسکی]] استان [[باشقیرستان]] کشور [[روسیه]] است.<ref>{{Cite web |url=http://bashstat.gks.ru/wps/wcm/connect/rosstat_ts/bashstat/resources/2f055a804e303140ba45fe3bf8d20d64/%D0%A7%D0%B8%D1%81%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D0%BE%D1%81%D1%82%D1%8C+%D0%BD%D0%B0%D1%81%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D1%8F+%D0%BF%D0%BE+%D0%BD%D0%B0%D1%81%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D1%8B%D0%BC+%D0%BF%D1%83%D0%BD%D0%BA%D1%82%D0%B0%D0%BC+%D0%A0%D0%B5%D1%81%D0%BF%D1%83%D0%B1%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%B8+%D0%91%D0%B0%D1%88%D0%BA%D0%BE%D1%80%D1%82%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B0%D0%BD.pdf |title=Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения по населённым пунктам Республики Башкортостан |access-date=2019-07-08 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190517104742/http://bashstat.gks.ru/wps/wcm/connect/rosstat_ts/bashstat/resources/2f055a804e303140ba45fe3bf8d20d64/%D0%A7%D0%B8%D1%81%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D0%BE%D1%81%D1%82%D1%8C+%D0%BD%D0%B0%D1%81%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D1%8F+%D0%BF%D0%BE+%D0%BD%D0%B0%D1%81%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D1%8B%D0%BC+%D0%BF%D1%83%D0%BD%D0%BA%D1%82%D0%B0%D0%BC+%D0%A0%D0%B5%D1%81%D0%BF%D1%83%D0%B1%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%B8+%D0%91%D0%B0%D1%88%D0%BA%D0%BE%D1%80%D1%82%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B0%D0%BD.pdf |archive-date=2019-05-17 |url-status=dead }}</ref>

== منابع ==
{{پانویس|چپ‌چین=بله}}
* {{یادکرد-ویکی|پیوند =//en.wikipedia.org/w/index.php?title=Nizhniye_Usly&oldid=1253447336|عنوان = Nizhniye Usly|زبان =انگلیسی|بازیابی =۱۸ ژوئیه ۲۰۲۵}}

[[رده:محلات روستایی در شهرستان استرلیتاماکسکی]]

title: Nizhniye Usly Нижние Услы

ناحیههای فدرال روسیه: باشقیرستان

شهر: شهرستان استرلیتاماکسکی

منطقهٔ زمانی: یوتی‌سی +۵:۰۰


text:
# معجم العربية الفارسية الرومية الصربية
كتاب المحادثة العربية الفارسية اليونانية الصربية هو كتاب كُتب في القرن الخامس عشر في الدولة العثمانية.

## التاريخ
أُنشئ هذا العمل في الباب العالي. لا يوجد عام محدد للنشر، ولكن يُعتقد أن الكتاب المدرسي أُلف في زمن السلطان محمد الثاني الفاتح وأبنائه، لاحتياجاتهم.

## المفهوم
العنوان المطبوع على الصفحة الأولى من هذا القاموس هو "لغات فارسية، عربية ورومية وسيربية"، والذي يعني في الترجمة "معجم عربي-فارسي-يوناني-صربي". وهو يتألف من مخطوطتين محفوظتين اليوم في مكتبة متحف آيا صوفيا في إسطنبول. وعلى الرغم من أوجه التشابه الكبيرة بينهما، إلا أنهما ليسا متطابقين، وخاصة أن الجزء السلافي (الصربي) من النص يختلف فيهما بشكل كبير، لأن مترجميهما ينتمون إلى لهجتين مختلفتين؛ ففي إحداهما شتوكافيان-إيجيكافيان، وفي الأخرى شتوكافيان-إيكافيان.
النص الأصلي للكتاب باللغة العربية. ويتبع كل سطر عربي ترجمته إلى الفارسية والرومية (اليونانية) والصربية. النص العربي مكتوب باللون الأسود القوي، وأسفله بأحرف أصغر، والفارسية باللون الأحمر، واليونانية باللون الأخضر، والصربية باللون البرتقالي. النص الكامل لكل اللقات مكتوب بالأبجدية العربي (العجمية، العجمية اليونانية).
صُمم الكتاب على شكل حوار بين شخصين، حيث يتم تبادل الأسئلة والأجوبة.
ينقسم نص الكتاب إلى أقسام مثل: التجارة، واجبات الأبناء تجاه آبائهم ومعلميهم، دراسة القرآن الكريم، زيارة المسجد، وأسئلة حول أصل ومهنة المخاطب، والطقس، والعمل في الكَرْم، والعمل في الحقول.

## الروابط الخارجية
- رابط لمسح المخطوطة الأولى المحفوظة في متحف آيا صوفيا، لغة فارسی عربی و رومی و سرف. archive.org/details/makhtutat-aya-sofya-07/AYASOFYA4749/
- رابط لمسح المخطوطة الثانية المحفوظة في متحف آيا صوفيا، غت عربی و غت فارسی و غت رومی و غت سرفی archive.org/details/makhtutat-aya-sofya-07/AYASOFYA4750/

wikiname: arwiki

title: معجم العربية الفارسية الرومية الصربية

in_language: ar

wikitext:
{{يتيمة|تاريخ =أبريل 2025}}
{{بطاقة عامة}}

'''كتاب المحادثة العربية الفارسية اليونانية الصربية''' هو كتاب كُتب في القرن الخامس عشر في [[الدولة العثمانية]].<ref>{{استشهاد بكتاب|مؤلف=Werner Lehfeldt|مسار=https://searchworks.stanford.edu/view/234967|عنوان=Eine Sprachlehre von der Hohen Pforte|ناشر=Böhlau|سنة=1989|مكان=Köln|مسار أرشيف=http://web.archive.org/web/20250330023723/https://searchworks.stanford.edu/view/234967|تاريخ أرشيف=2025-03-30}}</ref>

== التاريخ ==
أُنشئ هذا العمل في [[مقر الباب العالي|الباب العالي]]. لا يوجد عام محدد للنشر، ولكن يُعتقد أن الكتاب المدرسي أُلف في زمن السلطان [[محمد الفاتح|محمد الثاني الفاتح]] وأبنائه، لاحتياجاتهم.<ref name="politika">{{استشهاد بويب|عنوان=Pravo blago u biblioteci|مسار=https://www.politika.rs/scc/clanak/177090/Pravo-blago-u-biblioteci|تاريخ-الوصول=8 January 2023|صحيفة=Politika Online}}</ref>

== المفهوم ==
العنوان المطبوع على الصفحة الأولى من هذا القاموس هو "لغات فارسية، عربية ورومية وسيربية"، والذي يعني في الترجمة "معجم عربي-فارسي-يوناني-صربي". وهو يتألف من مخطوطتين محفوظتين اليوم في مكتبة متحف [[آيا صوفيا]] في [[إسطنبول]]. وعلى الرغم من أوجه التشابه الكبيرة بينهما، إلا أنهما ليسا متطابقين، وخاصة أن الجزء السلافي (الصربي) من النص يختلف فيهما بشكل كبير، لأن مترجميهما ينتمون إلى لهجتين مختلفتين؛ ففي إحداهما [[لهجة شتوكافية|شتوكافيان-إيجيكافيان]]، وفي الأخرى [[لهجة شتوكافية|شتوكافيان-إيكافيان]].<ref name="مولد تلقائيا1">{{استشهاد بويب|عنوان=Pravo blago u biblioteci|مسار=https://www.politika.rs/scc/clanak/177090/Pravo-blago-u-biblioteci|تاريخ-الوصول=8 January 2023|صحيفة=Politika Online}}[https://www.politika.rs/scc/clanak/177090/Pravo-blago-u-biblioteci "Pravo blago u biblioteci"]. ''Politika Online''. Retrieved 8 January 2023.</ref>

النص الأصلي للكتاب باللغة [[اللغة العربية|العربية]]. ويتبع كل سطر عربي ترجمته إلى [[اللغة الفارسية|الفارسية]] [[اللغة اليونانية|والرومية (اليونانية)]] [[اللغة الصربية|والصربية]]. النص العربي مكتوب باللون الأسود القوي، وأسفله بأحرف أصغر، والفارسية باللون الأحمر، واليونانية باللون الأخضر، والصربية باللون البرتقالي. النص الكامل لكل اللقات مكتوب [[كتابة عربية|بالأبجدية العربي]] ([[عجمية (الأندلس)|العجمية]]، [[العجمية اليونانية]]).<ref name="مولد تلقائيا1" />

صُمم الكتاب على شكل حوار بين شخصين، حيث يتم تبادل الأسئلة والأجوبة.<ref name="مولد تلقائيا1" />

ينقسم نص الكتاب إلى أقسام مثل: التجارة، واجبات الأبناء تجاه آبائهم ومعلميهم، دراسة [[القرآن|القرآن الكريم]]، زيارة المسجد، وأسئلة حول أصل ومهنة المخاطب، والطقس، والعمل في [[كرم (مزرعة)|الكَرْم]]، والعمل في الحقول.<ref name="مولد تلقائيا1" />

== مراجع ==
{{مراجع}}
{{شريط بوابات|الدولة العثمانية}}

== الروابط الخارجية ==

* رابط لمسح المخطوطة الأولى المحفوظة في متحف آيا صوفيا، لغة فارسی عربی و رومی و سرف. [[iarchive:makhtutat-aya-sofya-07/AYASOFYA4749/|archive.org/details/makhtutat-aya-sofya-07/AYASOFYA4749/]]
* رابط لمسح المخطوطة الثانية المحفوظة في متحف آيا صوفيا، غت عربی و غت فارسی و غت رومی و غت سرفی [[iarchive:makhtutat-aya-sofya-07/AYASOFYA4750/|archive.org/details/makhtutat-aya-sofya-07/AYASOFYA4750/]]

[[تصنيف:قواميس بصربية الكرواتية]]
[[تصنيف:أبجدية إغريقية]]
[[تصنيف:أدب عثماني]]
[[تصنيف:الدولة العثمانية في القرن 15]]
[[تصنيف:كتابة عربية]]
[[تصنيف:قواميس فارسية]]
[[تصنيف:معجمات عربية]]
[[تصنيف:كتب باللغة العربية في القرن 15]]

title: معلومات عامة

العنوان: Арапско-персијско-грчко-српски уџбеник конверзације (بالصربية)

مكان النشر: إسطنبول


text:
# Heikki Kallio
Heikki Kallio (* 15. Oktober 1980 in Vaasa) ist ein finnischer Schachspieler. Seit 2001 ist er Großmeister im Schach.

## Leben
Heikki Kallio ist ein Kritiker des finnischen Schachverbandes. Seit Oktober 2005 ist er schachlich nicht mehr aktiv. Als Politiker hat er für die finnischen Grünen bei der Parlamentswahl 2007 für das Finnische Parlament kandidiert, erreichte aber nicht genügend Stimmen.

## Schacherfolge
Bei der U16-Weltmeisterschaft 1994 in Szeged wurde er Zweiter. Er gewann 1995 die finnische U18-Meisterschaft. Einzelturniere gewann er zum Beispiel 1995 in Pinneberg, 1999 in Budapest, 2001 in Budapest und Belgrad sowie 2002 in Budapest und im kubanischen Santa Clara (Kuba) (gemeinsam mit Walter Arencibia).
Mit der finnischen Nationalmannschaft nahm er an den Schacholympiaden 2000 und 2002 teil, sowie an den Mannschaftseuropameisterschaften 2001 und 2003. Mit Sollentuna SK wurde er in der Saison 1999/2000 schwedischer und mit Gaia Helsinki in der Saison 2003/04 finnischer Mannschaftsmeister.
Seine Elo-Zahl beträgt 2492 (Stand: März 2022), er läge damit hinter Tomi Nybäck auf dem zweiten Platz der finnischen Elo-Rangliste, wird aber als inaktiv geführt, da er seit Oktober 2005 keine gewertete Schachpartie mehr gespielt hat. Die bisher höchste Elo-Zahl Kallios lag bei 2522 im Januar 2002.
Er ist einer der wenigen Schachspieler, welche die Anderssen-Eröffnung (1. a3) erfolgreich auf hohem Niveau spielte. So gewann er mit dieser Eröffnung zum Beispiel 2001 gegen Iweta Radziewicz und Ferenc Berkes bei einem First Saturday GM-Turnier in Budapest und 2005 gegen den Iren Paul Walsh bei der EU-Meisterschaft in Cork.

wikiname: dewiki

title: Heikki Kallio

in_language: de

wikitext:
'''Heikki Kallio''' (* [[15. Oktober]] [[1980]] in [[Vaasa]]) ist ein [[Finnland|finnischer]] [[Schach]]spieler. Seit 2001 ist er [[Großmeister (Schach)|Großmeister]] im Schach.

== Leben ==

Heikki Kallio ist ein Kritiker des finnischen Schachverbandes. Seit Oktober 2005 ist er schachlich nicht mehr aktiv. Als Politiker hat er für die [[Grüner Bund|finnischen Grünen]] bei der [[Parlamentswahl in Finnland 2007|Parlamentswahl 2007]] für das [[Finnisches Parlament|Finnische Parlament]] kandidiert, erreichte aber nicht genügend Stimmen.

== Schacherfolge ==

Bei der [[Liste der Jugendweltmeister im Schach#Altersklasse U16|U16-Weltmeisterschaft]] 1994 in [[Szeged]] wurde er Zweiter. Er gewann 1995 die finnische U18-Meisterschaft. Einzelturniere gewann er zum Beispiel 1995 in [[Pinneberg]], 1999 in [[Budapest]], 2001 in Budapest und [[Belgrad]] sowie 2002 in Budapest und im kubanischen [[Santa Clara (Kuba)]] (gemeinsam mit [[Walter Arencibia]]).

Mit der finnischen Nationalmannschaft nahm er an den [[Schacholympiade]]n [[Schacholympiade 2000|2000]] und [[Schacholympiade 2002|2002]] teil<ref>[http://www.olimpbase.org/players/h9dr1d7e.html Heikki Kallios Ergebnisse bei Schacholympiaden] auf olimpbase.org (englisch)</ref>, sowie an den [[Europäische Mannschaftsmeisterschaft im Schach|Mannschaftseuropameisterschaften]] 2001 und 2003<ref>[http://www.olimpbase.org/playerse/h9dr1d7e.html Heikki Kallios Ergebnisse bei Mannschaftseuropameisterschaften] auf olimpbase.org (englisch)</ref>. Mit ''Sollentuna SK'' wurde er in der [[Elitserien (Schach) 1999/2000|Saison 1999/2000]] schwedischer und mit ''Gaia Helsinki'' in der Saison 2003/04 finnischer Mannschaftsmeister.

Seine [[Elo-Zahl]] beträgt 2492 (Stand: März 2022), er läge damit hinter [[Tomi Nybäck]] auf dem zweiten Platz der finnischen Elo-Rangliste, wird aber als inaktiv geführt, da er seit Oktober 2005 keine gewertete Schachpartie mehr gespielt hat. Die bisher höchste Elo-Zahl Kallios lag bei 2522 im Januar 2002.

Er ist einer der wenigen Schachspieler, welche die [[Anderssen-Eröffnung]] (1. a3) erfolgreich auf hohem Niveau spielte. So gewann er mit dieser Eröffnung zum Beispiel 2001 gegen [[Iweta Rajlich|Iweta Radziewicz]] und [[Ferenc Berkes (Schachspieler)|Ferenc Berkes]] bei einem ''First Saturday GM-Turnier'' in Budapest und 2005 gegen den Iren Paul Walsh bei der EU-Meisterschaft in [[Cork]].

== Weblinks ==

{{FIDE|501778}}
* {{Chessgames|49489}}
* Ehemalige Webseite Kallios:
::{{Webarchiv | url=http://www.hkallio.net/english.htm | wayback=20080723115519 | text=englisch}}
::{{Webarchiv | url=http://www.hkallio.net/ | wayback=20080919064020 | text=finnisch}}

== Einzelnachweise ==

<references />

{{Navigationsleiste Finnische Schachgroßmeister}}

{{Normdaten|TYP=p|VIAF=288059835|GNDfehlt=ja|GNDCheck=2025-02-09}}

{{SORTIERUNG:Kallio, Heikki}}
[[Kategorie:Schachspieler (Finnland)]]
[[Kategorie:Schachspieler (Sollentuna SK)]]
[[Kategorie:Schachspieler]]
[[Kategorie:Mitglied des Grünen Bundes]]
[[Kategorie:Finne]]
[[Kategorie:Geboren 1980]]
[[Kategorie:Mann]]

{{Personendaten
|NAME=Kallio, Heikki
|ALTERNATIVNAMEN=
|KURZBESCHREIBUNG=finnischer Schachspieler
|GEBURTSDATUM=15. Oktober 1980
|GEBURTSORT=[[Vaasa]]
|STERBEDATUM=
|STERBEORT=
}}


text:
# Geschichtsdidaktik
Geschichtsdidaktik ist diejenige wissenschaftliche Disziplin, die sich mit der Form, Entstehung und Förderung von Geschichtsbewusstsein beschäftigt. Sie ist keine Unterdisziplin der allgemeinen Didaktik, sondern eine eigenständige Disziplin mit Bezügen zur Geschichtswissenschaft (besonders der Geschichtstheorie), Erziehungswissenschaft bzw. Pädagogik und Psychologie sowie den Sozial- und Kulturwissenschaften. Der schulische Geschichtsunterricht ist das vorrangige, aber nicht das einzige Handlungsfeld der Geschichtsdidaktik.

## Geschichtsbewusstsein im Zentrum
Die moderne Geschichtsdidaktik (in Deutschland seit etwa 1970) grenzt sich von einem früheren Verständnis ab, ihre Aufgabe nur als pragmatische Disziplin zur besseren Vermittlung geschichtswissenschaftlicher Erkenntnisse an Schüler (Abbilddidaktik) im Geschichtsunterricht zu sehen. Ebenso ist sie keine rein pädagogisch motivierte Geschichtspädagogik, wie in der Erziehung im Nationalsozialismus. Sie hat mit der Kategorie des Geschichtsbewusstseins ein Zentrum gefunden, das einschließt:
- theoretische Reflexion über die Logik und Eigenheiten historischen Denkens,
- empirische Forschungen zu Struktur und Genese von Geschichtsvorstellungen und Prozessen historischen Denkens,
- pragmatische Bemühungen um die Entwicklung von Prinzipien und Verfahren (Methoden) von Geschichtsunterricht.

## Geschichte der Geschichtsdidaktik
Das gegenwärtige Selbstverständnis der Geschichtsdidaktik im deutschsprachigen Raum hat sich in der Bundesrepublik seit etwa Mitte der 1960er Jahre entwickelt, als auch eigene Lehrstühle für dieses Fach außerhalb der praxisorientierten Pädagogischen Hochschulen entstanden. In der DDR gab es eine so verstandene Disziplin nur in eingeschränkter Form. Die entsprechende Disziplin verstand sich dort seit etwa 1960 nur noch als Methodik des Geschichtsunterrichts.
Didaktische Reflexion zum Geschichtsunterricht gab es verstärkt seit dem Aufkommen der Pädagogik als Wissenschaft im frühen 20. Jahrhundert. Die didaktischen Ansätze standen zwischen einer strikten Wissenschaftsorientierung in der gymnasialen Oberstufe und einer normativen Geschichtspädagogik in Unterstufe und Volksschule, in denen sie auf einfache Wissensreproduktion oder günstigenfalls Erlebnispädagogik durch lebhafte Lehrererzählungen setzten. Erst die Reformpädagogik brachte vor allem in der Weimarer Republik, in der der Arbeitsunterricht sogar in der Verfassung (Art. 148) genannt wurde, eine freiere Diskussion über geschichtsdidaktische Fragen in Gang.

## Ziele
Die Ziele moderner Geschichtsdidaktik sind
- hinsichtlich der Theoriereflexion die Erarbeitung einer Theorie des historischen Denkens sowohl von Individuen als auch in Kollektiven (Gesellschaften) hinsichtlich seiner Strukturen, Einflussgrößen und Verlaufsformen als auch seiner Funktionen für die Gesellschaft und das Individuum,
- hinsichtlich der empirischen Forschung die Herausarbeitung von verschiedenen Typen historischen Bewusstseins, historischer Argumentations- und Denkformen und ihrer Bestimmungsfaktoren;
- hinsichtlich der Pragmatik die Erarbeitung von Prinzipien, Verfahren und Kategorien für verschiedene Formen von historischem Lernen, die Lernende befähigen sollen, ein reflektiertes Geschichtsbewusstsein in dem Sinne zu entwickeln, dass sie in der Lage sind,
  - selbstständig Erfahrungen über die Vergangenheit auf die eigene Gegenwart und Zukunft zu beziehen und somit sein eigenes heutiges Handeln zu orientieren,
  - Aussagen anderer über Geschichte daraufhin zu befragen, was sie zum Zusammenhang von Vergangenheit mit Gegenwart und Zukunft und über die Bedeutung der Vergangenheit für Gegenwart und Zukunft aussagen.

## Theoretische Prämissen
Zu den theoretischen Prämissen der heutigen Geschichtsdidaktik gehören
- die prinzipielle Unterscheidung von Vergangenheit und Geschichte: erstere gilt nur abhängig von einer Narration als erkennbar, letzterer Begriff bezeichnet eine grundsätzlich narrativ verfasste Bezugnahme auf die Vergangenheit und ihren Zusammenhang mit der Gegenwart;
- der konstitutive Zusammenhang von Vergangenheit, Gegenwart und Zukunft im historischen Denken;
- die Bedeutung des Geschichtsbewusstseins für die individuelle und kollektive Identität;
- die Einsicht, dass jegliche Aussagen über die Vergangenheit geschichtsperspektivisch sind, eine vollständige Rekonstruktion einer vergangenen Wirklichkeit erkenntnistheoretisch daher unmöglich ist (vgl. Arthur C. Danto: Analytische Philosophie der Geschichte. Frankfurt am Main 1980);
- die Notwendigkeit einer multiperspektivischen Betrachtung und Vermittlung von Geschichte in empirischer Forschung (Fachwissenschaft) und Geschichtsunterricht;
- das Verständnis von historischem Lernen nicht als Übernahme von vermeintlich perspektivübergreifend gültigem Wissen, sondern als Erwerb der Kompetenz zu eigenständigem historischem Denken.

## Gegenwärtige Forschungsprobleme
Gegenwärtige Forschungsprobleme der Geschichtsdidaktik betreffen unter anderem:
- die Frage der Schwierigkeitsstufung, der Schüler- und Altersgerechtigkeit des Lernens und damit der Lernprogression: Frühere Überzeugungen, dass die Kindesentwicklung in fest vorgegebenen, auf Reifung basierenden Entwicklungsstufen verlaufe, sind seit den späten 1960er Jahren stark kritisiert worden. Forderungen, dass der Geschichtsunterricht mit seinen Inhalten, Zielen und Methoden dieser Entwicklung zu folgen habe, haben daher an Überzeugungskraft verloren – somit aber auch die Schlussfolgerung, dass Geschichtsunterricht wegen des erforderlichen Abstraktionsvermögens (Was ist „Staat“, „Gesellschaft“, „Schicht“?) erst ab einem Alter von etwa zehn bis elf Jahren überhaupt möglich sei und sich zunächst nur an kindgemäßen Themen orientieren müsse. Unbestritten haben jüngere Kinder andere inhaltliche Interessen. Andererseits: Der Wandel ihrer Denkformen ist zwar individuell verschieden, doch kann nicht jedem Kind alles jederzeit gelehrt werden. Zurzeit liegt kein ausgearbeitetes System einer kategorialen Unterscheidung von Schwierigkeitsstufen historischer Denk- und Lernaufgaben vor – weder für die Unterscheidung von Niveaus noch für ein ausgearbeitetes Modell der Lernprogression.
- die Herausforderung durch die Umstellung der Bildungspolitik auf die Formulierung von Kompetenzmodellen und Bildungsstandards; diese Diskussion wird in den zentralen Fächern Deutsch, Mathematik und Englisch geführt, so dass der Geschichtsunterricht an diese Diskussion Anschluss finden sollte.
- die Herausforderung durch die Interkulturalität und die weitergehende Transkulturalität, die sowohl innerhalb der deutschen Gesellschaft als auch global (Internet, Urlaubs- und Wirtschaftskontakte durch die wachsende Globalisierung) einen weiter thematisch und kategorial nationalstaatlich bestimmten Geschichtsunterricht fragwürdig macht. Über das Ziel historischen Lernens hat die Gesellschaft neu nachzudenken. Die Integration aller Lernenden in die (nationale) Gemeinschaft kann nicht das vorherrschende Ziel sein. Eine Alternative könnte die Befähigung sein, sich in einer heterogenen Gesellschaft zu orientieren. Geschichtsunterricht soll daher nicht Sinnstiftung betreiben, sondern zu einer selbständigen Sinnbildung befähigen, die die kulturelle Andersheit des jeweils Anderen anerkennt (Inklusion). Dem steht der Anspruch auf die staatliche Durchsetzung universaler Normen wie der Menschenrechte auch gegen andersartige kulturelle Traditionen entgegen. Weiterhin bleibt offen, welche Rolle die kulturelle Tradition der Mehrheit als mögliche Leitkultur hat, die zum Zusammenleben berechtigte Vorgaben macht. Z. B. stößt der Umgang mit der deutschen Verantwortung für den Holocaust am jüdischen Volk bei Immigrantenkindern auf ein völlig anderes Verhältnis zu dieser Frage, besonders wenn sie aus islamischen Familien mit einer israelkritischen Haltung stammen.

## Organisationsform
Die Geschichtsdidaktik ist als Fachdidaktik in der Bundesrepublik Deutschland zumeist an den Universitäten und/oder Pädagogischen Hochschulen angesiedelt. Ihre dortige Organisationsform ist jedoch sehr unterschiedlich. Hinsichtlich der institutionellen Zuordnung dominiert die Eingliederung in fachwissenschaftliche Abteilungen (Fakultäten, Fachbereiche) über das Modell der Zuordnung zu den Erziehungswissenschaften (so an der Universität Hamburg). Eine gesonderte Ausgliederung aller Fachdidaktiken in einem eigenen fakultäts- oder fachbereichsunabhängigen Institut war früher an der FU Berlin realisiert, ist aber aufgegeben worden. Im letzten Jahrzehnt mehren sich aber die Versuche, die Geschichtsdidaktik auch bei Zuordnung zur Fachwissenschaft Geschichtswissenschaft enger mit den anderen Fachdidaktiken zu verzahnen und gemeinsame Forschungsprojekte, gerade auch in der Empirie zu ermöglichen. Ein Beispiel ist hier die Zusammenarbeit aller Fachdidaktiken im Didaktischen Zentrum an der Universität Oldenburg.
Auch hinsichtlich der internen Struktur ist die Geschichtsdidaktik an den Universitäten unterschiedlich organisiert. Es gibt ganze Institute für Geschichtsdidaktik, so an der Westfälischen Wilhelms-Universität in Münster, einzelne Lehrstühle und Professuren innerhalb der Historischen Seminare und Institute, aber auch die Betreuung der Fachdidaktik durch Vertreter des Mittelbaus und Lehrbeauftragte (so an der Universität Rostock, Universität Greifswald, Universität Lüneburg, Technische Universität Darmstadt etc.). Im letztgenannten Modell lässt sich in der Regel kein fachdidaktischer Forschungsschwerpunkt etablieren, sondern es dominiert die Vermittlung fachdidaktischer Ansätze in der Lehre. Aber selbst bei der Ausstattung der Geschichtsdidaktik mit Professuren gibt es Unterschiede hinsichtlich der Denominationen. An einigen Universitäten, zumeist dort, wo die Geschichtsdidaktik Teil des Historischen Seminars ist, finden sich Kombinationen von Professuren für „Geschichte“ bzw. „Moderner“ oder auch „Mittelalterlicher Geschichte“ mit „Fachdidaktik“. Aus der Tradition der Pädagogischen Hochschulen, in denen die Lehrstuhlinhaber sowohl fachwissenschaftliche wie fachdidaktische und -methodische Veranstaltungen zu halten hatten, stammen die Denominationen von „-geschichte und ihre Didaktik“, die sich heute noch finden. Demgegenüber sind an der Universität Hamburg alle Fachdidaktiker Professoren „für Erziehungswissenschaft unter besonderer Berücksichtigung der Didaktik der“ (hier: Geschichte). Reine Fachdidaktik-Professuren finden sich selten, zuweilen sind sie gekoppelt mit der Denomination für Theorie der Geschichte (so an der Katholischen Universität Eichstätt-Ingolstadt).
Neben der universitären Geschichtsdidaktik gibt es weitere Institutionen, die sich mit der Erforschung des öffentlichen Gebrauchs von und des Umgangs mit Geschichte beschäftigen. Es sind dies mit Blick auf die Lehrerbildung vor allem die Staatlichen Studienseminare, also die Ausbildungsstätten der 2. Phase (Referendariat) und die Fortbildungsinstitute. Daneben existieren auch freie Träger, wie etwa Stiftungen und Vereinigungen sowie Forschungsinstitute. Zu nennen sind für letztere in Deutschland vor allem das „Georg-Eckert-Institut für internationale Schulbuchforschung“ (GEI) in Braunschweig, das aus den zunächst bi-, später multinationalen Bemühungen um eine „Entgiftung“ der Schulbücher entstanden ist und heute auch Schulbücher anderer Fächer in den Blick nimmt. Es hat in den letzten Jahren eine große Bedeutung bei der Begleitung der Transformation des Geschichtsunterrichts in den ehemals sozialistischen Staaten, aber auch bei der „Befriedung“ des Geschichtsunterrichts in Krisenregionen entwickelt. Zu nennen ist auch die Körber-Stiftung in Hamburg, die einen zweijährlichen Geschichtswettbewerb für Schüler unter der Schirmherrschaft des Bundespräsidenten veranstaltet, und dadurch viel für die Etablierung des Konzepts des Entdeckenden Lernens bzw. „Forschenden Lernens“ getan hat. Auch dieses Projekt hat in den letzten Jahren über Deutschland hinaus eine europäische Dimension erlangt.
Wissenschaftliche Fachverbände sind im deutschsprachigen Raum die Konferenz für Geschichtsdidaktik (KGD) und die Gesellschaft für Geschichtsdidaktik Österreich (GDÖ). Daneben gibt es die Internationale Gesellschaft für Geschichtsdidaktik. Die fachbezogenen Interessen der Geschichtslehrer in Deutschland vertritt der Geschichtslehrerverband.

### Organisationen
- Deutschschweizerische Gesellschaft für Geschichtsdidaktik (DGGD)
- Gesellschaft für Geschichtsdidaktik Österreich (GDOE)
- International Society for History Didactics (ISHD)
- Konferenz für Geschichtsdidaktik. Verband der Geschichtsdidaktikerinnen und Geschichtsdidaktiker Deutschlands e. V. (KGD)

### Open Access
- didactics online, Uni Wien
- History Helpline, PH Basel
- Internationales geschichtsdidaktisches BlogJournal

## Einzelbelege
1. ↑  Stefan Jordan: Die Entwicklung einer problematischen Disziplin. Zur Geschichte der Geschichtsdidaktik. In: Zeithistorische Forschungen/Studies in Contemporary History. Band 2, Heft 2, 2005. (online)
2. ↑  Knut Engeler: Geschichtsunterricht und Reformpädagogik. LIT, Berlin 2009, ISBN 3-8258-1922-1 (Google books)
3. ↑  Internetseite der Gesellschaft für Geschichtsdidaktik Österreich (GDÖ). Abgerufen am 21. Dezember 2023.

title: Geschichtsdidaktik

wikitext:
{{Dieser Artikel|behandelt die wissenschaftliche Disziplin. Zur gleichnamigen Zeitschrift siehe [[Geschichtsdidaktik (Zeitschrift)]].}}
'''Geschichtsdidaktik''' ist diejenige wissenschaftliche Disziplin, die sich mit der Form, Entstehung und Förderung von [[Geschichtsbewusstsein]] beschäftigt. Sie ist keine Unterdisziplin der allgemeinen [[Didaktik]], sondern eine eigenständige Disziplin mit Bezügen zur [[Geschichtswissenschaft]] (besonders der [[Geschichtstheorie]]), [[Erziehungswissenschaft]] bzw. [[Pädagogik]] und [[Psychologie]] sowie den [[Sozialwissenschaft|Sozial-]] und [[Kulturwissenschaft]]en. Der schulische [[Geschichtsunterricht]] ist das vorrangige, aber nicht das einzige Handlungsfeld der Geschichtsdidaktik.

== Geschichtsbewusstsein im Zentrum ==
{{Belege fehlen}}
Die moderne Geschichtsdidaktik (in Deutschland seit etwa 1970) grenzt sich von einem früheren Verständnis ab, ihre Aufgabe nur als pragmatische Disziplin zur besseren Vermittlung geschichtswissenschaftlicher Erkenntnisse an Schüler (''Abbilddidaktik'') im Geschichtsunterricht zu sehen. Ebenso ist sie keine rein pädagogisch motivierte [[Geschichtspädagogik]], wie in der [[Erziehung im Nationalsozialismus]]. Sie hat mit der Kategorie des ''[[Geschichtsbewusstsein]]s'' ein Zentrum gefunden, das einschließt:
* theoretische Reflexion über die Logik und Eigenheiten [[Historisches Denken|historischen Denkens]],
* empirische Forschungen zu Struktur und Genese von Geschichtsvorstellungen und Prozessen historischen Denkens,
* pragmatische Bemühungen um die Entwicklung von Prinzipien und Verfahren (Methoden) von Geschichtsunterricht.

== Geschichte der Geschichtsdidaktik ==
Das gegenwärtige Selbstverständnis der Geschichtsdidaktik im deutschsprachigen Raum hat sich in der Bundesrepublik seit etwa Mitte der 1960er Jahre entwickelt, als auch eigene Lehrstühle für dieses Fach außerhalb der praxisorientierten [[Pädagogische Hochschule|Pädagogischen Hochschulen]] entstanden.<ref>Stefan Jordan: ''Die Entwicklung einer problematischen Disziplin. Zur Geschichte der Geschichtsdidaktik.'' In: ''Zeithistorische Forschungen/Studies in Contemporary History.'' Band 2, Heft 2, 2005. ([http://www.zeithistorische-forschungen.de/site/40208416/default.aspx online])</ref> In der DDR gab es eine so verstandene Disziplin nur in eingeschränkter Form. Die entsprechende Disziplin verstand sich dort seit etwa 1960 nur noch als [[Methodik des Geschichtsunterrichts]].

Didaktische Reflexion zum Geschichtsunterricht gab es verstärkt seit dem Aufkommen der Pädagogik als Wissenschaft im frühen 20. Jahrhundert. Die didaktischen Ansätze standen zwischen einer strikten [[Wissenschaftsorientierung]] in der gymnasialen Oberstufe und einer normativen Geschichtspädagogik in Unterstufe und [[Volksschule]], in denen sie auf einfache Wissensreproduktion oder günstigenfalls [[Erlebnispädagogik]] durch lebhafte [[Lehrererzählung (Geschichtsunterricht)|Lehrererzählungen]] setzten. Erst die [[Reformpädagogik]] brachte vor allem in der [[Weimarer Republik]], in der der [[Arbeitsunterricht]] sogar in der Verfassung (Art. 148) genannt wurde, eine freiere Diskussion über geschichtsdidaktische Fragen in Gang.<ref>Knut Engeler: ''Geschichtsunterricht und Reformpädagogik.'' LIT, Berlin 2009, ISBN 3-8258-1922-1 ([http://books.google.de/books?id=_jMlSXkg_3kC&dq=Knut+Engeler&printsec=frontcover&source=bl&ots=LDX4SrnF0N&sig=qgVON2mABkkTPJFitj2ZULd-EbI&hl=de&ei=H2jUSvKLAZm6sgbtmvHmCw&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=6&ved=0CBMQ6AEwBQ#v=onepage&q=&f=false Google books])</ref>

== Ziele ==
{{Belege fehlen|Wer hat die Ziele festgelegt?}}
Die Ziele moderner Geschichtsdidaktik sind
* hinsichtlich der Theoriereflexion die Erarbeitung einer Theorie des historischen Denkens sowohl von Individuen als auch in Kollektiven (Gesellschaften) hinsichtlich seiner Strukturen, Einflussgrößen und Verlaufsformen als auch seiner Funktionen für die Gesellschaft und das Individuum,
* hinsichtlich der empirischen Forschung die Herausarbeitung von verschiedenen Typen historischen Bewusstseins, historischer Argumentations- und Denkformen und ihrer Bestimmungsfaktoren;
* hinsichtlich der Pragmatik die Erarbeitung von Prinzipien, Verfahren und Kategorien für verschiedene Formen von historischem Lernen, die Lernende befähigen sollen, ein ''reflektiertes Geschichtsbewusstsein'' in dem Sinne zu entwickeln, dass sie in der Lage sind,
** selbstständig Erfahrungen über die Vergangenheit auf die eigene Gegenwart und Zukunft zu beziehen und somit sein eigenes heutiges Handeln zu orientieren,
** Aussagen anderer über Geschichte daraufhin zu befragen, was sie zum Zusammenhang von Vergangenheit mit Gegenwart und Zukunft und über die Bedeutung der Vergangenheit für Gegenwart und Zukunft aussagen.

== Theoretische Prämissen ==
{{Belege fehlen|Aus welcher Quelle - Wo sind diese theoretischen Prämissen entnommem?}}
Zu den theoretischen Prämissen der heutigen Geschichtsdidaktik gehören
* die prinzipielle Unterscheidung von [[Vergangenheit]] und [[Geschichte]]: erstere gilt nur abhängig von einer [[Narration]] als erkennbar, letzterer Begriff bezeichnet eine grundsätzlich narrativ verfasste Bezugnahme auf die Vergangenheit und ihren Zusammenhang mit der [[Gegenwart]];
* der konstitutive Zusammenhang von Vergangenheit, Gegenwart und [[Zukunft]] im historischen Denken;
* die Bedeutung des Geschichtsbewusstseins für die individuelle und kollektive [[Identität]];
* die Einsicht, dass jegliche Aussagen über die Vergangenheit [[Geschichtsperspektive|geschichtsperspektivisch]] sind, eine vollständige Rekonstruktion einer vergangenen Wirklichkeit erkenntnistheoretisch daher unmöglich ist (vgl. [[Arthur C. Danto]]: Analytische Philosophie der Geschichte. Frankfurt am Main 1980);
* die Notwendigkeit einer [[Multiperspektivität (Geschichtswissenschaft)|multiperspektivischen]] Betrachtung und Vermittlung von Geschichte in empirischer Forschung (Fachwissenschaft) und Geschichtsunterricht;
* das Verständnis von historischem Lernen nicht als Übernahme von vermeintlich perspektivübergreifend gültigem Wissen, sondern als Erwerb der [[Vermögen (Fähigkeit)|Kompetenz]] zu eigenständigem historischem Denken.
{{Siehe auch|Geschichtsdidaktische Kompetenzmodelle}}

== Gegenwärtige Forschungsprobleme ==
{{Belege fehlen|Es mangelt hier an Nachvollziehbarkeit}}
Gegenwärtige Forschungsprobleme der Geschichtsdidaktik betreffen unter anderem:
* die Frage der Schwierigkeitsstufung, der Schüler- und Altersgerechtigkeit des [[Lernen]]s und damit der Lernprogression: Frühere Überzeugungen, dass die [[Kind]]esentwicklung in fest vorgegebenen, auf Reifung basierenden Entwicklungsstufen verlaufe, sind seit den späten 1960er Jahren stark kritisiert worden. Forderungen, dass der Geschichtsunterricht mit seinen Inhalten, Zielen und Methoden dieser Entwicklung zu folgen habe, haben daher an Überzeugungskraft verloren – somit aber auch die Schlussfolgerung, dass Geschichtsunterricht wegen des erforderlichen [[Abstraktion]]svermögens (Was ist „Staat“, „Gesellschaft“, „Schicht“?) erst ab einem Alter von etwa zehn bis elf Jahren überhaupt möglich sei und sich zunächst nur an kindgemäßen Themen orientieren müsse. Unbestritten haben jüngere Kinder andere inhaltliche Interessen. Andererseits: Der Wandel ihrer Denkformen ist zwar individuell verschieden, doch kann nicht jedem Kind alles jederzeit gelehrt werden. Zurzeit liegt kein ausgearbeitetes System einer kategorialen Unterscheidung von Schwierigkeitsstufen [[Historisches Denken|historischer Denk]]- und Lernaufgaben vor – weder für die Unterscheidung von Niveaus noch für ein ausgearbeitetes Modell der Lernprogression.
* die Herausforderung durch die Umstellung der Bildungspolitik auf die Formulierung von [[Kompetenz (Pädagogik)|Kompetenzmodellen]] und [[Bildungsstandard]]s; diese Diskussion wird in den zentralen Fächern Deutsch, Mathematik und Englisch geführt, so dass der Geschichtsunterricht an diese Diskussion Anschluss finden sollte.
* die Herausforderung durch die [[Interkulturalität]] und die weitergehende [[Transkulturalität]], die sowohl innerhalb der deutschen Gesellschaft als auch global (Internet, Urlaubs- und Wirtschaftskontakte durch die wachsende [[Globalisierung]]) einen weiter thematisch und kategorial nationalstaatlich bestimmten Geschichtsunterricht fragwürdig macht. Über das Ziel historischen Lernens hat die Gesellschaft neu nachzudenken. Die Integration aller Lernenden in die (nationale) Gemeinschaft kann nicht das vorherrschende Ziel sein. Eine Alternative könnte die Befähigung sein, sich in einer heterogenen Gesellschaft zu orientieren. Geschichtsunterricht soll daher nicht Sinnstiftung betreiben, sondern zu einer selbständigen Sinnbildung befähigen, die die kulturelle Andersheit des jeweils Anderen anerkennt ([[Inklusive Pädagogik|Inklusion]]). Dem steht der Anspruch auf die staatliche Durchsetzung universaler Normen wie der [[Menschenrechte]] auch gegen andersartige kulturelle Traditionen entgegen. Weiterhin bleibt offen, welche Rolle die kulturelle Tradition der Mehrheit als mögliche [[Leitkultur]] hat, die zum Zusammenleben berechtigte Vorgaben macht. Z. B. stößt der Umgang mit der deutschen Verantwortung für den [[Holocaust]] am jüdischen Volk bei [[Immigranten]]kindern auf ein völlig anderes Verhältnis zu dieser Frage, besonders wenn sie aus islamischen Familien mit einer [[israel]]kritischen Haltung stammen.

== Organisationsform ==
{{Belege fehlen|Es mögen zwar alle Fakten in der angegebenen Literatur zu finden sein, ohne sogenannte Einzelnachweise sind die Ausführungen jedoch nur mühsam nachvollziehbar}}
Die Geschichtsdidaktik ist als [[Fachdidaktik]] in der Bundesrepublik Deutschland zumeist an den [[Universität]]en und/oder [[Pädagogische Hochschule|Pädagogischen Hochschulen]] angesiedelt. Ihre dortige Organisationsform ist jedoch sehr unterschiedlich. Hinsichtlich der institutionellen Zuordnung dominiert die Eingliederung in fachwissenschaftliche Abteilungen (Fakultäten, Fachbereiche) über das Modell der Zuordnung zu den Erziehungswissenschaften (so an der [[Universität Hamburg]]). Eine gesonderte Ausgliederung aller Fachdidaktiken in einem eigenen fakultäts- oder fachbereichsunabhängigen Institut war früher an der [[FU Berlin]] realisiert, ist aber aufgegeben worden. Im letzten Jahrzehnt mehren sich aber die Versuche, die Geschichtsdidaktik auch bei Zuordnung zur Fachwissenschaft Geschichtswissenschaft enger mit den anderen Fachdidaktiken zu verzahnen und gemeinsame Forschungsprojekte, gerade auch in der Empirie zu ermöglichen. Ein Beispiel ist hier die Zusammenarbeit aller Fachdidaktiken im Didaktischen Zentrum an der [[Universität Oldenburg]].

Auch hinsichtlich der internen Struktur ist die Geschichtsdidaktik an den Universitäten unterschiedlich organisiert. Es gibt ganze Institute für Geschichtsdidaktik, so an der [[Westfälische Wilhelms-Universität|Westfälischen Wilhelms-Universität]] in [[Münster]], einzelne Lehrstühle und Professuren innerhalb der Historischen Seminare und Institute, aber auch die Betreuung der Fachdidaktik durch Vertreter des Mittelbaus und Lehrbeauftragte (so an der [[Universität Rostock]], [[Universität Greifswald]], [[Universität Lüneburg]], [[Technische Universität Darmstadt]] etc.). Im letztgenannten Modell lässt sich in der Regel kein fachdidaktischer Forschungsschwerpunkt etablieren, sondern es dominiert die Vermittlung fachdidaktischer Ansätze in der Lehre. Aber selbst bei der Ausstattung der Geschichtsdidaktik mit [[Professur]]en gibt es Unterschiede hinsichtlich der [[Stellenbeschreibung|Denominationen]]. An einigen Universitäten, zumeist dort, wo die Geschichtsdidaktik Teil des Historischen Seminars ist, finden sich Kombinationen von Professuren für „Geschichte“ bzw. „Moderner“ oder auch „Mittelalterlicher Geschichte“ mit „Fachdidaktik“. Aus der Tradition der [[Pädagogische Hochschule|Pädagogischen Hochschulen]], in denen die Lehrstuhlinhaber sowohl fachwissenschaftliche wie fachdidaktische und -methodische Veranstaltungen zu halten hatten, stammen die Denominationen von „-geschichte und ihre Didaktik“, die sich heute noch finden. Demgegenüber sind an der Universität Hamburg alle Fachdidaktiker Professoren „für Erziehungswissenschaft unter besonderer Berücksichtigung der Didaktik der“ (hier: Geschichte). Reine Fachdidaktik-Professuren finden sich selten, zuweilen sind sie gekoppelt mit der Denomination für Theorie der Geschichte (so an der Katholischen [[Universität Eichstätt-Ingolstadt]]).

Neben der universitären Geschichtsdidaktik gibt es weitere Institutionen, die sich mit der Erforschung des öffentlichen Gebrauchs von und des Umgangs mit Geschichte beschäftigen. Es sind dies mit Blick auf die [[Lehrerbildung]] vor allem die Staatlichen Studienseminare, also die Ausbildungsstätten der 2. Phase ([[Referendariat]]) und die Fortbildungsinstitute. Daneben existieren auch freie Träger, wie etwa Stiftungen und Vereinigungen sowie Forschungsinstitute. Zu nennen sind für letztere in Deutschland vor allem das „[[Georg-Eckert-Institut für internationale Schulbuchforschung]]“ (GEI) in [[Braunschweig]], das aus den zunächst bi-, später multinationalen Bemühungen um eine „Entgiftung“ der Schulbücher entstanden ist und heute auch [[Schulbuch|Schulbücher]] anderer Fächer in den Blick nimmt. Es hat in den letzten Jahren eine große Bedeutung bei der Begleitung der Transformation des Geschichtsunterrichts in den ehemals sozialistischen Staaten, aber auch bei der „Befriedung“ des Geschichtsunterrichts in Krisenregionen entwickelt. Zu nennen ist auch die [[Körber-Stiftung]] in Hamburg, die einen zweijährlichen Geschichtswettbewerb für Schüler unter der Schirmherrschaft des [[Bundespräsident (Deutschland)|Bundespräsidenten]] veranstaltet, und dadurch viel für die Etablierung des Konzepts des [[Entdeckendes Lernen|Entdeckenden Lernens]] bzw. „[[Forschendes Lernen|Forschenden Lernens]]“ getan hat. Auch dieses Projekt hat in den letzten Jahren über Deutschland hinaus eine europäische Dimension erlangt.

Wissenschaftliche Fachverbände sind im deutschsprachigen Raum die [[Konferenz für Geschichtsdidaktik]] (KGD) und die Gesellschaft für Geschichtsdidaktik Österreich (GDÖ).<ref>{{Internetquelle |url=http://www.gdoe.at |titel=Internetseite der Gesellschaft für Geschichtsdidaktik Österreich (GDÖ) |abruf=21.12.2023}}</ref> Daneben gibt es die [[Internationale Gesellschaft für Geschichtsdidaktik]]. Die fachbezogenen Interessen der Geschichtslehrer in Deutschland vertritt der [[Verband der Geschichtslehrer Deutschlands|Geschichtslehrerverband]].

== Siehe auch ==
{{Portal|Geschichte}}
* [[Geschichtskultur]]
* [[Public History Weekly]]
* [[Zeitschrift für Geschichtsdidaktik]]

== Literatur ==
* Erhard Schmidt: ''Grundriß des Geschichtsunterrichts. Eine Einführung.'' Verlag F. Kamp, Bochum [um 1967].
* [[Klaus Bergmann]], Klaus Fröhlich, [[Annette Kuhn (Historikerin)|Annette Kuhn]], [[Jörn Rüsen]], [[Gerhard Schneider (Historiker)|Gerhard Schneider]] (Hrsg.): ''Handbuch der Geschichtsdidaktik.'' 5. Auflage. Kallmeyer, Seelze-Velber 1997, ISBN 3-7800-4920-1.
* [[Horst Gies (Historiker)|Horst Gies]]: ''Geschichtsunterricht. Ein Handbuch zur Unterrichtsplanung.'' Böhlau, Köln/Weimar/Wien 2004, ISBN 3-8252-2619-0.
* [[Waltraud Schreiber]] (Hrsg.): ''Erste Begegnungen mit Geschichte. Grundlagen historischen Lernens.'' 2 Bände. Ars Una, Neuried 2004, ISBN 3-89391-708-X.
* [[Joachim Rohlfes]]: ''Geschichte und ihre Didaktik.'' 3. Auflage. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 2005, ISBN 3-525-36007-X.
* [[Ulrich Mayer]] (Hrsg.): ''Wörterbuch Geschichtsdidaktik.'' Wochenschau-Verlag, Schwalbach am Taunus 2006, ISBN 3-89974-257-5.
* Waltraud Schreiber, [[Andreas Körber]], [[Bodo von Borries (Geschichtsdidaktiker)|Bodo von Borries]], [[Reinhard Krammer]], Sibylla Leutner-Ramme, Sylvia Mebus, Alexander Schöner, Béatrice Ziegler (Hrsg.): ''Historisches Denken. Ein Kompetenz-Strukturmodell.'' Ars Una, Neuried 2006, ISBN 3-89391-720-9.
* Marko Demantowsky, Bernd Schönemann (Hrsg.): ''Neue geschichtsdidaktische Positionen.'' 3. Auflage. Projektverlag, Bochum 2007, ISBN 3-89733-080-6.
* Andreas Körber, Waltraud Schreiber, Alexander Schöner (Hrsg.): ''Kompetenzen historischen Denkens.'' Ars Una, Neuried 2007, ISBN 3-89391-788-8.
* [[Hans-Jürgen Pandel]]: ''Geschichtsunterricht nach PISA. Kompetenzen, Bildungsstandards und Kerncurricula.'' 2. Auflage. Wochenschau-Verlag, Schwalbach am Taunus 2007, ISBN 3-89974-171-4.
* Georg Wagner-Kyora, Jens Wilczek, Friedrich Huneke (Hrsg.): ''Transkulturelle Geschichtsdidaktik. Kompetenzen und Unterrichtskonzepte.'' Wochenschau-Verlag, Schwalbach am Taunus 2008, ISBN 3-89974-406-3.
* [[Michael Sauer (Historiker)|Michael Sauer]]: ''Geschichte unterrichten. Eine Einführung in die Didaktik und Methodik.'' 7. Auflage. Klett/Kallmeyer, Seelze-Velber 2008, ISBN 3-7800-4925-2.
* Hans-Jürgen Pandel, Gerhard Schneider (Hrsg.): ''Handbuch Medien im Geschichtsunterricht.'' 5. Auflage. Wochenschau-Verlag, Schwalbach am Taunus 2010, ISBN 3-89974-665-1.
* [[Peter Gautschi]]: ''Geschichte lehren. Lernwege und Lernsituationen für Jugendliche.'' 4. Auflage. Schulverlag Plus, Bern 2011, ISBN 3-292-00659-7.
* [[Michele Barricelli]], [[Martin Lücke]] (Hrsg.): ''Handbuch Praxis des Geschichtsunterrichts.'' 2 Bände. Wochenschau-Verlag, Schwalbach am Taunus 2012, ISBN 3-89974-621-X.
* [[Christoph Kühberger]] (Hrsg.): ''Historisches Wissen. Geschichtsdidaktische Erkundung zu Art, Tiefe und Umfang für das historische Lernen.'' Schwalbach/Ts. 2012, ISBN 978-3-89974761-4.
* Ulrich Mayer, Hans-Jürgen Pandel, Gerhard Schneider (Hrsg.): ''Handbuch Methoden im Geschichtsunterricht.'' 4. Auflage. Wochenschau-Verlag, Schwalbach am Taunus 2013, ISBN 3-89974-342-3.
* [[Hilke Günther-Arndt]], Meik Zülsdorf-Kersting (Hrsg.): ''Geschichts-Didaktik. Praxishandbuch für die Sekundarstufe I und II.'' 6. Auflage. Cornelsen Scriptor, Berlin 2003, ISBN 3-589-16309-7.
* Lars Deile: ''[http://docupedia.de/zg/Didaktik_der_Geschichte Didaktik der Geschichte].'' Version 1.0. In: ''[[Docupedia Zeitgeschichte]].'' 27. Januar 2014.
* Hilke Günther-Arndt, [[Saskia Handro]] (Hrsg.): ''Geschichts-Methodik. Handbuch für die Sekundarstufe I und II.'' 5. Auflage. Cornelsen Scriptor, Berlin 2015, ISBN 3-589-16072-1.
* Ulrich Baumgärtner: ''Wegweiser Geschichtsdidaktik. Historisches Lernen in der Schule.'' Schöningh, Paderborn 2015, ISBN 3-8252-4399-0.
* [[Nicola Brauch]]: ''Geschichtsdidaktik.'' De Gruyter Oldenbourg, Berlin 2015, ISBN 3-05-005167-1.
* [[Wolfgang Hasberg]], [[Holger Thünemann]] (Hrsg.): ''Geschichtsdidaktik in der Diskussion. Grundlagen und Perspektiven.'' Lang, Frankfurt am Main 2016, ISBN 3-631-66967-4.
* Hans-Jürgen Pandel: ''Geschichtsdidaktik. Eine Theorie für die Praxis.'' 2. Auflage. Wochenschau Verlag, Schwalbach am Taunus 2017, ISBN 3-89974-670-8.
* [[Bärbel Völkel]]: ''Inklusive Geschichtsdidaktik. Vom inneren Zeitbewusstsein zur dialogischen Geschichte.'' Wochenschau Verlag, Schwalbach am Taunus 2017, ISBN 978-3-7344-0475-7.
* [[Sebastian Barsch]], Bettina Degner, [[Christoph Kühberger]], [[Martin Lücke]] (Hrsg.): Handbuch Diversität im Geschichtsunterricht. Inklusive Geschichtsdidaktik. Wochenschau Verlag, Frankfurt am Main 2019, ISBN 978-3-7344-0877-9.
*[[Thomas Sandkühler]], [[Charlotte Bühl-Gramer]], Anke John, [[Astrid Schwabe]], [[Markus Bernhardt]] (Hrsg.): ''Geschichtsunterricht im 21. Jahrhundert. Eine geschichtsdidaktische Standortbestimmung.'' V & R unipress, Göttingen 2018, ISBN 978-3-8471-0891-7.
*Iven Hoppe (Hrsg.): ''Neue Wege der Geschichtsdidaktik. Diskussionsbeiträge zu Theorie und Praxis.'' Wissenschaftlicher Verlag Berlin, Berlin 2020, ISBN 978-3-96138-182-1.
*Holger Thünemann: ''Geschichtsdidaktik''. In: Jörn Rüsen u. a. (Hg.): Handbuch der Historik, Wiesbaden 2025, S. 311–318, ISBN 978-3-658-47759-2. [https://link.springer.com/book/10.1007/978-3-658-47760-8#about-this-book Link]

== Weblinks ==
* [https://www.historicum.net/id-en/classification/ Index Didacticorum. Research Collaborative Bibliography for History Education]
* [http://www.historicum.net/lehren-lernen/didaktik-der-geschichte/ Aktuelle wissenschaftliche Bibliographie auf historicum.net]
* [http://www.historicum.net/kgd/forschung/standorte/ Übersicht über deutsche geschichtsdidaktische Wissenschaftsstandorte]
* [http://www.historicum.net/kgd/forschung/internationale-standorte/ Übersicht über geschichtsdidaktische Wissenschaftsstandorte weltweit]

=== Organisationen ===
* [http://www.dggd.ch/ Deutschschweizerische Gesellschaft für Geschichtsdidaktik (DGGD)]
* [http://www.gdoe.at/ Gesellschaft für Geschichtsdidaktik Österreich (GDOE)]
* [http://www.int-soc-hist-didact.org/ International Society for History Didactics (ISHD)]
* [http://www.historicum.net/kgd/ Konferenz für Geschichtsdidaktik. Verband der Geschichtsdidaktikerinnen und Geschichtsdidaktiker Deutschlands e. V. (KGD)]

=== Open Access ===
* [http://www.didactics.eu/index.php?id=988/ didactics online, Uni Wien]
* [http://web.fhnw.ch/ph/ife/hh/ History Helpline, PH Basel]
* [https://public-history-weekly.degruyter.com/ Internationales geschichtsdidaktisches BlogJournal]

== Einzelbelege ==
<references />

{{Normdaten|TYP=s|GND=4020533-2}}

[[Kategorie:Geschichtsdidaktik| ]]
[[Kategorie:Kulturwissenschaft]]
[[Kategorie:Sozialwissenschaft]]
[[Kategorie:Didaktisches Fachgebiet]]


text:
# Anaxipha esau
Anaxipha esau är en insektsart som beskrevs av Rehn, J.A.G. 1918. Anaxipha esau ingår i släktet Anaxipha och familjen syrsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

wikiname: svwiki

title: Anaxipha esau

in_language: sv

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|insekts|datum=2013-03}}
{{Taxobox
| name = ''Anaxipha esau''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Leddjur]]
| phylum = Arthropoda
| classis_sv = [[Egentliga insekter]]
| classis = Insecta
| ordo_sv = [[Hopprätvingar]]
| ordo = Orthoptera
| familia_sv = [[Syrsor]]
| familia = Gryllidae
| genus_sv =
| genus = [[Anaxipha]]
| species_sv =
| species = '''Anaxipha esau'''
| taxon = Anaxipha esau
| taxon_authority = Rehn, J.A.G., 1918
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| subphylum = Hexapoda
| subphylum_sv = [[Sexfotingar]]
| superfamilia = [[Grylloidea]]
| superfamilia_sv =
| synonyms =
}}

'''''Anaxipha esau'''''<ref name = "col29202"/><ref name = "col50626"/> är en [[insekter|insekts]]art som beskrevs av Rehn, J.A.G. 1918. ''Anaxipha esau'' ingår i [[släkte]]t ''[[Anaxipha]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[syrsor]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/anaxipha+esau/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "col29202">Rehn, J.A.G. (1918) On a collection of Orthoptera from the state of Pará, Brazil, Proceedings of the Academy of Natural Sciences, Philadelphia (Proc. Acad. Nat. Sci. Philad.) 70:144-236, 2 pls.</ref>
<ref name = "col50626">Chopard In Beier [Ed.] (1968) Fam. Gryllidae: Subfam. Mogoplistinae, Myrmecophilinae, Scleropterinae, Cachoplistinae, Pteroplistinae, Pentacentrinae, Phalangopsinae, Trigonidiinae, Eneopterinae; Fam. Oecanthidae, Gryllotalpidae , Orthopterorum Catalogus, Orthopterorum Catalogus 12:213-500</ref>
<ref name = "source">''OrthopteraSF: Orthoptera Species File''. Eades D.C., Otte D., Cigliano M.M., Braun H., 2010-04-28</ref>
</references>

[[Kategori:Syrsor]]
[[Kategori:Anaxipha|esau]]

title: Systematik

Domän: Eukaryoter · Eukaryota

Rike: Djur · Animalia

Stam: Leddjur · Arthropoda

Understam: Sexfotingar · Hexapoda

Klass: Egentliga insekter · Insecta

Ordning: Hopprätvingar · Orthoptera

Överfamilj: Grylloidea

Familj: Syrsor · Gryllidae

Släkte: Anaxipha

Art: Anaxipha esau

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: Hitta fler artiklar om djur med Djurportalen


text: # 古葉竹織

wikiname: jawiki

title: 古葉竹織

in_language: ja

wikitext:
{{もしかして|古葉竹識|ref1=4文字目は「織」ではなく「識」}}
{{DEFAULTSORT:こは たけし}}
{{Short pages monitor}}<!--
以下のコメントは、[[Template:Long comment]]をsubst展開（ソースに「subst:Long comment」を二重の中括弧で括った上で追加）することによって挿入された長いコメント（＜!--と--＞（実際には不等号は半角です）で囲まれた部分のことです）です。このコメントは、編集画面においてのみ表示され、閲覧画面においては表示されないような仕組みになっています。このコメントは、ソフトリダイレクトなどの、特別な事情があるために、どうしても非常に短い状態にならざるを得ない記事に挿入されています。[[特別:短いページ]]には、テスト投稿やサブスタブ記事のように、メンテナンスを必要とする極めて短い記事がページサイズの小さい順に並べられています。しかし、この特別ページにソフトリダイレクトなどの、必然的にページサイズが小さくなってしまうようなページへのリンクが大量に並んでしまうと、[[特別:短いページ]]本来の役割を損なってしまう恐れがあります。この長いコメントを挿入していることで、ソフトリダイレクトのようなページが[[特別:短いページ]]に載らないようにし、[[特別:短いページ]]が使いやすく保たれています。このコメントの必要性・有用性を理解しないままコメントや{{Short pages monitor}}を除去したり、短く改変したりすることは、どうか控えてくださるようご協力をお願い申し上げます。それを理解した上で、もし除去する必要がある場合は、必ずこのコメントと一緒に、{{Short pages monitor}}も除去するようにしてください。なお、{{Short pages monitor}}は、[[Template:Long comment]]をsubst展開して使用した記事を追跡するためのテンプレートです。
-->


text:
# Stonington (Connecticut)
Stonington è un comune di 18.371 abitanti degli Stati Uniti d'America, situato nella contea di New London nello Stato del Connecticut.

wikiname: itwiki

title: Stonington (Connecticut)

in_language: it

wikitext:
{{Divisione amministrativa
|Nome = Stonington
|Nome ufficiale =
|Panorama =
|Didascalia =
|Bandiera =
|Stemma =
|Stato = USA
|Grado amministrativo = 3
|Tipo = ''[[Comuni degli Stati Uniti d'America|town]]''
|Divisione amm grado 1 = Connecticut
|Divisione amm grado 2 = New London
|Voce divisione amm grado 2 =
|Amministratore locale =
|Partito =
|Data elezione =
|Data istituzione =
|Altitudine =
|Superficie = 129.5
|Note superficie =
|Abitanti = 18371
|Note abitanti =
|Aggiornamento abitanti = 2005
|Divisioni confinanti =
|Codice postale = 06355, 06378, 06379
|Fuso orario = -5
|Targa =
|Nome abitanti =
|Patrono =
|Festivo =
|Mappa = New London County Connecticut Incorporated and Unincorporated areas Stonington Highlighted.svg
|Didascalia mappa =
}}
'''Stonington''' è un comune di 18.371 abitanti degli [[Stati Uniti d'America]], situato nella [[contea di New London]] nello Stato del [[Connecticut]].

==Altri progetti==
{{interprogetto}}

== Collegamenti esterni ==
* {{Collegamenti esterni}}

{{Connecticut}}

{{Controllo di autorità}}
{{Portale|Stati Uniti d'America}}

[[Categoria:Comuni del Connecticut]]

title: Localizzazione

Stato: Stati Uniti

Stato federato: Connecticut

Contea: New London

title: Territorio

title: Altre informazioni

title: Cartografia

Cartografia:
Stonington
Stonington – Mappa