text:
# Conselho Nacional Federal
O Conselho Nacional Federal (المجلس الوطني الإتحادي) é a sede do poder legislativo dos Emirados Árabes Unidos, o parlamento é no formato unicameral composto atualmente de 40 membros eleitos para mandatos de 5 anos, sendo 20 eleitos diretamente, e 20 eleitos indiretamente por colégio eleitoral dos líderes de cada emirado.

wikiname: ptwiki

title: Conselho Nacional Federal

in_language: pt

wikitext:
{{Sem fontes|data=novembro de 2020}}
{{Info/Órgão legislativo
 |nome            = Conselho Nacional Federal<br>المجلس الوطني الإتحادي
 |coa-pic         = Logo of the Federal National Council of the United Arab Emirates.png
 |tipo_câmara     = Unicameral
 |câmaras         =
 |líder1          = [[Amal Al Qubaisi]]
 |partido1        =
 |eleição1        =
 |líder2_type     =[[Vice-presidente]]
 |líder2          =[[Marwan Ahmed Ali Bin Ghalita]]
 |partido2        =
 |eleição2        =
 |membros         = 40
 |estrutura1      =UAE_Federal_National_Council_apportionment_diagram.svg
 |estrutura1_res  = 300px
 |estrutura1_alt  =
 |estrutura2      =
 |estrutura2_res  =
 |estrutura2_alt  =
 |p_groups        =Independentes (40)
 |election3       =
 |sede_assembleia = [[Abu Dhabi]]
 |sede_pic        =
 |site            = {{URL|www.almajles.gov.ae}}
|líder1_tipo=[[Presidente]]|líder2_tipo=[[Vice-presidente]]|câmara1=Indepeneders}}

O '''Conselho Nacional Federal''' (''المجلس الوطني الإتحادي'') é a sede do [[poder legislativo]] dos [[Emirados Árabes Unidos]], o [[parlamento]] é no formato [[unicameral]] composto atualmente de 40 membros eleitos para mandatos de 5 anos, sendo 20 eleitos diretamente, e 20 eleitos indiretamente por [[colégio eleitoral]] dos líderes de cada [[emirado]].

==Ver também==

* [[Política dos Emirados Árabes Unidos]]
* [[Eleições nos Emirados Árabes Unidos]]
* [[Lista de parlamentos por país]]

==Ligações externas==

*[http://www.almajles.gov.ae/ Página oficial]

{{Ásia tópico|Parlamento}}

[[Categoria:Parlamentos por país|Emirados Arabes Unidos]]
[[Categoria:Política dos Emirados Árabes Unidos]]

title: Tipo

Tipo: Unicameral

title: Liderança

Presidente: Amal Al Qubaisi

Vice-presidente: Marwan Ahmed Ali Bin Ghalita

title: Estrutura

title: Local de reunião

Local de reunião: Abu Dhabi

title: Website


text:
# Jota Pinto
José Benedito Pinto, mais conhecido como Jota Pinto (São João Batista, 5 de novembro de 1964) é um administrador e político brasileiro.

## Carreira política
Ingressa na política em 2000, ficando como suplente de vereador da capital maranhense nas eleições de 2000, 2004 e 2008.
Eleito deputado estadual em 2010 e reeleito em 2014. Tentou a reeleição em 2018 e entrou apenas na suplência.
De 2017 a 2020 exerceu o cargo de secretário de Articulação Política do município de São Luís.
Em 2020, foi candidato a prefeito de São José de Ribamar, recebendo 9.262  votos (12,20% dos votos válidos).
Em 2022, fica novamente na suplência, obtendo 20.264 votos.

title: Jota Pinto

wikitext:
{{Info/Político
|nome                  = Jota Pinto
|imagem                =
|título1               = [[Deputado estadual]] pelo {{BR-MA}}
|mandato1              = [[1 de fevereiro]] de [[2011]]
a [[1 de fevereiro]] de [[2019]]
|data_nascimento       = {{dni|5|11|1964}}
|local_nascimento      = [[São João Batista (Maranhão)|São João Batista]], [[Maranhão|MA]]
|nome_comp             = José Benedito Pinto
|partido               = [[Partido Liberal (2006)|PR]] {{Pequeno|(2004-2013)}}
 [[Patriota (Brasil)|Patriota]] {{Pequeno|(2013-2020)}}
 [[Partido Democrático Trabalhista|PDT]] {{Pequeno|(2020-2022)}}
 [[Podemos (Brasil)|PODE]] {{Pequeno|(2022-presente)}}
|cônjuge               = Concita Pinto
|profissão             = [[Administrador]]
}}
'''José Benedito Pinto''', mais conhecido como '''Jota Pinto''' ([[São João Batista (Maranhão)|São João Batista]], [[5 de novembro]] de [[1964]]) é um [[administrador]] e [[político]] [[brasil]]eiro.

== Carreira política ==
Ingressa na política em 2000, ficando como suplente de vereador da capital maranhense nas eleições de 2000, 2004 e 2008.<ref name=":0">{{Citar web|url=https://www.al.ma.leg.br/deputado/jota-pinto|titulo=Assembleia Legislativa do Estado do Maranhão -|acessodata=2022-11-22|website=www.al.ma.leg.br}}</ref>

Eleito deputado estadual em 2010 e reeleito em 2014. Tentou a reeleição em 2018 e entrou apenas na suplência.<ref name=":0" />

De 2017 a 2020 exerceu o cargo de secretário de Articulação Política do município de São Luís. <ref name=":0" />

Em 2020, foi candidato a prefeito de [[São José de Ribamar]], recebendo 9.262  votos (12,20% dos votos válidos).<ref>{{Citar web|url=https://noticias.uol.com.br/eleicoes/2020/apuracao/1turno/ma/sao-jose-de-ribamar/|titulo=São José de Ribamar/MA: apuração em tempo real de prefeito e vereador.|acessodata=2022-11-22|website=noticias.uol.com.br|lingua=pt-br}}</ref>

Em 2022, fica novamente na suplência, obtendo 20.264 votos.<ref>{{Citar web|url=https://noticias.uol.com.br/eleicoes/2022/apuracao/1turno/|titulo=Apuração das Eleições 2022 para presidente, governadores, senadores, deputados federais e estaduais|acessodata=2022-11-22|website=noticias.uol.com.br|lingua=pt-br}}</ref>

{{Referências}}

[[Categoria:Membros do Partido Liberal (2006)]]
[[Categoria:Naturais de São João Batista (Maranhão)]]
[[Categoria:Deputados estaduais do Maranhão]]

title: Deputado estadual pelo Maranhão

Período: 1 de fevereiro de 2011 · a 1 de fevereiro de 2019

title: Dados pessoais

Nome completo: José Benedito Pinto

Nascimento: 5 de novembro de 1964 (60 anos) · São João Batista, MA

Cônjuge: Concita Pinto

Profissão: Administrador


text:
# كنيسة سيولا المعمدانية التبشيرية
كنيسة سيولا المعمدانية التبشيرية أو كنيسة سيولا المجتمعية، هي كنيسة تاريخية تقع في سيولا، في ولاية آيوا الأمريكية. مبنى الكنيسة هو المبنى الوحيد المتبقي من البلدة السابقة، ومثال نادر ومبكر لمبنى كنيسة بإطار في ولاية آيوا. أُنشِئ مكتب بريد سيولا في عام 1855، وكان أول مكتب في مقاطعة مونتغمري. لذا كانت القرية تتألف من عدد قليل من المتاجر والكنيسة ومكتب البريد.
تأسست الكنيسة المعمدانية في كانون الثاني 1869 مع تسع عائلات. تم شراء أرض الكنيسة من العضو جون يرغي في حزيران 1871، وخصصوا كنيستهم الصغيرة في 30 حزيران 1872. كلفهم بناؤها 1600 دولار. كما اشتروا أرضًا من يرغي عام 1882 لإنشاء مقبرة. ظلت الكنيسة مصلًّى معمدانيًّا حتى عام 1929. ثم تم استخدام مبنى الكنيسة لمجموعة متنوعة من الوظائف المجتمعية حتى أُعيد تكريسها لتصبح كنيسة سيولا المجتمعية في عام 1946. واستمر استخدامها في وظائف المجتمع والانتخابات. غُيِّر مكان الكنيسة في عام 1970، وتولت البلدة ملكية المبنى في عام 1980. وأُضيف إلى السجل الوطني للأماكن التاريخية في عام 1983.

wikiname: arwiki

title: كنيسة سيولا المعمدانية التبشيرية

in_language: ar

wikitext:
{{يتيمة|تاريخ=أغسطس 2020}}
{{Infobox NRHP
  | name = كنيسة سيولا المعمدانية التبشيرية
  | nrhp_type =
  | image =
  | caption =
  | location = [[US 71]]<br />[[سيولا، آيوا]]
  | coordinates =
  | locmapin = Iowa#USA
  | built = 1871-1872
  | builder =
  | architect =
  | added = 18 تموز 1983
  | area = أقل من فدان واحد
  | refnum = 83000395<ref name="nris">{{NRISref|version=2010a}}</ref>
}}
'''كنيسة سيولا المعمدانية التبشيرية''' أو '''كنيسة سيولا المجتمعية'''، هي كنيسة تاريخية تقع في [[سيولا، آيوا|سيولا]]، في [[آيوا|ولاية آيوا]] [[الولايات المتحدة|الأمريكية]]. مبنى الكنيسة هو المبنى الوحيد المتبقي من البلدة السابقة، ومثال نادر ومبكر لمبنى كنيسة بإطار في [[آيوا|ولاية آيوا]].<ref name=Jacobsen>{{استشهاد ويب|مسار={{NRHP url|id=83000395}}|عنوان=كنيسة سيولا المعمدانية التبشيرية|ناشر=[[إدارة المتنزهات الوطنية]]|تاريخ الوصول=2016-03-11|مؤلف=جيمس ي. جاكوبسن}} with {{NRHP url|id=83000395|photos=y|title=صور}}</ref> أُنشِئ مكتب بريد سيولا في عام 1855، وكان أول مكتب في [[مقاطعة مونتغومري (آيوا)|مقاطعة مونتغمري]].<ref name=Jacobsen/> لذا كانت القرية تتألف من عدد قليل من المتاجر والكنيسة ومكتب البريد.

تأسست الكنيسة المعمدانية في كانون الثاني 1869 مع تسع عائلات. تم شراء أرض الكنيسة من العضو جون يرغي في حزيران 1871، وخصصوا كنيستهم الصغيرة في 30 حزيران 1872. كلفهم بناؤها 1600 دولار. كما اشتروا أرضًا من يرغي عام 1882 لإنشاء مقبرة. ظلت الكنيسة مصلًّى معمدانيًّا حتى عام 1929. ثم تم استخدام مبنى الكنيسة لمجموعة متنوعة من الوظائف المجتمعية حتى أُعيد تكريسها لتصبح كنيسة سيولا المجتمعية في عام 1946. واستمر استخدامها في وظائف المجتمع والانتخابات. غُيِّر مكان الكنيسة في عام 1970، وتولت البلدة ملكية المبنى في عام 1980. وأُضيف إلى [[السجل الوطني للأماكن التاريخية]] في عام 1983.

== مراجع ==
{{مراجع}}
{{شريط بوابات|الولايات المتحدة}}
{{بذرة منظمة أمريكية}}

[[تصنيف:السجل الوطني للأماكن التاريخية في مقاطعة مونغومري (آيوا)]]
[[تصنيف:كنائس اكتملت في 1872]]
[[تصنيف:كنائس في السجل الوطني للأماكن التاريخية في آيوا]]
[[تصنيف:مبان ومنشآت في مقاطعة مونغومري (آيوا)]]
[[تصنيف:منظمات دينية أسست في 1869]]

المساحة: أقل من فدان واحد


text:
# Nieuwe Altstadtkerk
De Nieuwe Altstadtkerk (Duits: Neue Altstädtische Kirche), ook kortweg bekend onder de naam Kerk van Altstadt, was een protestantse kerk in Altstadt, een stadsdeel van de Duitse Koningsbergen.

## Geschiedenis
De oorspronkelijke aan de Kaiser Wilhelmplatz gelegen middeleeuwse kerk werd in de jaren 1826-1828 wegens bouwvalligheid afgebroken.
Ten noordwesten van het slot volgde in 1838 aan het Kreytzenschen Platz het leggen van de eerste steen. Op 15 oktober 1845 werd de in de stijl van de baksteengotiek gebouwde kerk in gebruik genomen. Sindsdien was het gebouw beeldbepalend voor de Junkerstraße in Koningsbergen. Het oorspronkelijke plan werd wegens de kosten in omvang verkleind, echter zonder het aantal zuilen te verminderen die daardoor een storende werking kregen.
Een deel van de inventaris (altaar, kansel en orgel) van de oude kerk werd overgenomen.
De drie klokken uit de jaren 1469, 1622 en 1711 waren de oudste kerkklokken van Koningsbergen.
In 1895 kreeg de kerk een nieuw orgel.
De Kerk van Altstadt ondervond ernstige schade tijdens de luchtaanvallen en de Slag om Koningsbergen. De ruïne van de kerk werd in de naoorlogse tijd afgebroken. Bewaard bleven enkele zuilen die later in de ingangspoort van het Baltika-stadion werden ingebouwd.
Een hoogtepunt in de kerk was het 13 meter hoge hoogaltaar. Het omvatte houtsnijwerk van een onbekende meester uit 1606 van de kruisiging van Jezus, de apostel Johannes, Maria van Nazareth, Maria Magdalena, en de dieven Dismas en Gestas. Het hoogaltaar werd in de Tweede Wereldoorlog ontmanteld en opgeslagen in 1943 in de buurt van Arnau (Russisch: Марьино) in een schuur opgeslagen en geldt sindsdien als verdwenen. Eveneens opmerkelijk was een kroonluchter met een dubbele madonna uit circa 1500. De biechtstoelen waren ontwerpen van de Duitse beeldhouwer Isaak Riga de Jongere.

wikiname: nlwiki

title: Nieuwe Altstadtkerk

in_language: nl

wikitext:
{{Infobox kerk
| naam              = Nieuwe Altstadtkerk
| afbeelding        = AltstaedtKirche.jpg
| onderschrift      =
| mapname           =
| lat_deg           =
| lat_min           =
| lat_sec           =
| lat_dir           =
| lon_deg           =
| lon_min           =
| lon_sec           =
| lon_dir           =
| plaats            = Koningsbergen
| denominatie       = Lutheranisme
| bouwjaar          = 1838-1845
| uitbreiding       =
| renovatie         =
| sloopjaar         =
| opgedragen        =
| begraafplaats     =
| monumentstatus    =
| monumentnummer    =
| periode           = Neogotiek
| architect         =
| bouwmethode       =
| bouwmateriaal     =
| afmeting          =
| toren             =
| vrijstaande klokkentoren =
| klokkentoren      =
| portaal           =
| koor              =
| schip             =
| preekstoel        =
| doopvont          =
| altaar            =
| orgel             =
| zitplaatsen       =
| diverse           =
| titelkardinaal    =
| aartsbisdom       =
| bisdom            =
| afbeelding2       =
| onderschrift2     =
| afbeelding3       =
| onderschrift3     =
| lijst             =
}}
De '''Nieuwe Altstadtkerk''' ([[Duits]]: ''Neue Altstädtische Kirche''), ook kortweg bekend onder de naam '''Kerk van Altstadt''', was een protestantse kerk in Altstadt, een stadsdeel van de [[Duitsland|Duitse]] [[Koningsbergen]].

==Geschiedenis==
De oorspronkelijke aan de Kaiser Wilhelmplatz gelegen middeleeuwse kerk werd in de jaren 1826-1828 wegens bouwvalligheid afgebroken.

Ten noordwesten van het [[Slot van Koningsbergen|slot]] volgde in 1838 aan het Kreytzenschen Platz het leggen van de eerste steen. Op 15 oktober 1845 werd de in de stijl van de [[baksteengotiek]] gebouwde kerk in gebruik genomen. Sindsdien was het gebouw beeldbepalend voor de Junkerstraße in Koningsbergen. Het oorspronkelijke plan werd wegens de kosten in omvang verkleind, echter zonder het aantal zuilen te verminderen die daardoor een storende werking kregen.

Een deel van de inventaris (altaar, kansel en orgel) van de oude kerk werd overgenomen.

De drie klokken uit de jaren 1469, 1622 en 1711 waren de oudste kerkklokken van Koningsbergen.

In 1895 kreeg de kerk een nieuw orgel.

De Kerk van Altstadt ondervond ernstige schade tijdens de luchtaanvallen en de [[Slag om Koningsbergen]]. De [[ruïne]] van de kerk werd in de naoorlogse tijd afgebroken. Bewaard bleven enkele zuilen die later in de ingangspoort van het Baltika-stadion werden ingebouwd.

Een hoogtepunt in de kerk was het 13 meter hoge hoogaltaar. Het omvatte houtsnijwerk van een onbekende meester uit 1606 van de kruisiging van Jezus, de apostel Johannes, Maria van Nazareth, Maria Magdalena, en de dieven [[Dismas]] en Gestas. Het hoogaltaar werd in de Tweede Wereldoorlog ontmanteld en opgeslagen in 1943 in de buurt van Arnau ([[Russisch]]: ''Марьино'') in een schuur opgeslagen en geldt sindsdien als verdwenen. Eveneens opmerkelijk was een kroonluchter met een dubbele madonna uit circa 1500. De biechtstoelen waren ontwerpen van de Duitse beeldhouwer Isaak Riga de Jongere.
{{Appendix|2=
* {{Bronvermelding anderstalige Wikipedia|taal=de|titel=Altstädtische Kirche (Königsberg)|datum=20150106}}
}}
{{Commonscat|Altstädtische Kirche (Königsberg)|Kerk van Altstadt, Koningsbergen}}
[[Categorie:Verdwenen kerkgebouw in Rusland]]
[[Categorie:Bouwwerk in Kaliningrad]]
[[Categorie:Geschiedenis van Kaliningrad]]
[[Categorie:Luthers kerkgebouw]]
[[Categorie:Verdwenen kerkgebouw in Duitsland|°]]

title: Nieuwe Altstadtkerk

Plaats: Koningsbergen

Denominatie: Lutheranisme

Gewijd aan: Nicolaas van Myra

title: Architectuur

Stijlperiode: Neogotiek

Portaal: Christendom


text:
# Cyclosorus caudipinna
Cyclosorus caudipinna là một loài dương xỉ trong họ Thelypteridaceae. Loài này được Panigrahi mô tả khoa học đầu tiên năm 1993.
Danh pháp khoa học của loài này chưa được làm sáng tỏ.

wikiname: viwiki

title: Cyclosorus caudipinna

in_language: vi

wikitext:
{{nhan đề nghiêng}}
{{Bảng phân loại
| name = ''Cyclosorus caudipinna''
| status =
| status_system =
| status_ref =
| image =
| image_caption =
| regnum = [[Thực vật|Plantae]]
| divisio = [[Pteridophyta]]
| classis = [[Polypodiopsida]]
| ordo = [[Polypodiales]]
| familia = [[Thelypteridaceae]]
| genus = ''[[Cyclosorus]]''
| species = '''''C. caudipinna'''''
| binomial = ''Cyclosorus caudipinna''
| binomial_authority = Panigrahi, 1993
}}
'''''Cyclosorus caudipinna''''' là một loài [[dương xỉ]] trong họ [[Thelypteridaceae]]. Loài này được Panigrahi mô tả khoa học đầu tiên năm 1993.<ref>{{Chú thích web|url=http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/ifn-48943| tiêu đề=''Cyclosorus caudipinna''|ngày truy cập=ngày 28 tháng 5 năm 2014| tác giả 1=The Plant List | năm =2010}}</ref>
Danh pháp khoa học của loài này chưa được làm sáng tỏ.
==Chú thích==
{{tham khảo|30em}}

==Liên kết ngoài==
*{{commonscat-inline|Cyclosorus caudipinna}}
*{{wikispecies-inline|Cyclosorus caudipinna}}
*{{IPNI2|Cyclosorus caudipinna|17573700-1|access-date=ngày 28 tháng 5 năm 2014}}

[[Thể loại:Cyclosorus]]
[[Thể loại:Thực vật được mô tả năm 1993]]
[[Thể loại:Unresolved names]]

{{Thelypteridaceae-stub}}

[[es:Cyclosorus caudipinna]]

title: Phân loại khoa học

Giới (regnum): Plantae

Ngành (divisio): Pteridophyta

Lớp (class): Polypodiopsida

Bộ (ordo): Polypodiales

Họ (familia): Thelypteridaceae

Chi (genus): Cyclosorus

Loài (species): C. caudipinna

title: Danh pháp hai phần

Danh pháp hai phần: Cyclosorus caudipinna · Panigrahi, 1993


text:
# Рихарда из Зуалафельдгау
Рихарда из Зуалафельдгау (Рихвара; ок. 945/950 — 8 июля 994) — маркграфиня Австрии с 976 по 994 год, супруга первого маркграфа Австрии из династии Бабенбергов Леопольда I.

## Биография
Происхождение Рихарды точно не установлена: возможно она была дочерью франконского графа Зуалафельдгау Эрнста IV или эццоненского графа Эренфрида II. Возможно она была родственницей Адальберо, герцога Каринтии.
Неизвестно, когда именно Рихарда из Зуалафельдгау вышла замуж за Леопольда I. Их детьми были:
- Генрих I (ум. 1018), маркграф Австрии (с 994)
- Эрнст I (ум. 1015), герцог Швабии (с 1012)
- Адальберт (ум. 1055), маркграф Австрии (с 1018)
- Поппо (ум. 1047), архиепископ Трира (с 1016)
- Луитпольд (ум. 1059), архиепископ Майнца (с 1051)
- Кунигунда
- Кристина, монахиня в Трире
- Гемма, замужем за Ратпото, графом Диссена
- Юдита

Император Оттон II назначил Леопольда на должность маркграфа Австрии 21 июля 976 года после смешению предыдущего макграфа Бурхарда.
Согласно нескольким некрологам Рихарда умерла в тот самый день, когда её муж погиб на турнире в Вюрцбурге.

wikiname: ruwiki

title: Рихарда из Зуалафельдгау

in_language: ru

wikitext:
{{тёзки|Рихарда}}
{{Государственный деятель
 |изображение          = Richardis of Sualafeldgau.jpg
 |ширина               = 200px
 |должность            = [[Список супруг правителей Австрии|маркграфиня Австрии]]
 |порядок-жен          = 1
 |предшественник       = титул учреждён
 |преемник             = Глисмод из Западной Саксонии
 |периодначало         = [[976]]
 |периодконец          = [[10 июля]] [[994]]
}}
'''Рихарда из Зуалафельдгау''' (''Рихвара''; ок. [[945]]/[[950]] — [[8 июля]] [[994]]) — маркграфиня Австрии с 976 по 994 год, супруга первого маркграфа Австрии из династии [[Бабенберги|Бабенбергов]] [[Леопольд I (маркграф Австрии)|Леопольда I]].

== Биография ==
Происхождение Рихарды точно не установлена: возможно она была дочерью франконского графа Зуалафельдгау Эрнста IV или [[Эццонены|эццоненского]] графа Эренфрида II. Возможно она была родственницей [[Адальберо (герцог Каринтии)|Адальберо, герцога Каринтии]].

Неизвестно, когда именно Рихарда из Зуалафельдгау вышла замуж за Леопольда I. Их детьми были:

* [[Генрих I (маркграф Австрии)|Генрих I]] (ум. 1018), [[маркграф Австрии]] (с 994)
* [[Эрнст I (герцог Швабии)|Эрнст I]] (ум. 1015), [[герцог Швабии]] (с 1012)
* [[Адальберт Победоносный|Адальберт]] (ум. 1055), [[маркграф Австрии]] (с 1018)
* [[Поппо (архиепископ Трира)|Поппо]] (ум. 1047), архиепископ [[Трир]]а (с 1016)
* [[Лиутпольд I (архиепископ Майнца)|Луитпольд]] (ум. 1059), [[архиепископ Майнца]] (с 1051)
* Кунигунда
* Кристина, монахиня в Трире
* Гемма, замужем за Ратпото, графом [[Диссен]]а
* Юдита

Император [[Оттон II Рыжий|Оттон II]] назначил Леопольда на должность маркграфа Австрии 21 июля 976 года после смешению предыдущего макграфа [[Бурхард (маркграф Австрии)|Бурхарда]].

Согласно нескольким некрологам Рихарда умерла в тот самый день, когда её муж погиб на турнире в [[Вюрцбург]]е.

== Примечания ==
{{примечания}}

== Ссылки ==
* Medieval Lands Project: [http://fmg.ac/Projects/MedLands/AUSTRIA.htm Nobility of Austria].

{{ВС}}

[[Категория:Супруги правителей X века]]
[[Категория:Супруги правителей Австрии]]

title: 1-я маркграфиня Австрии

Предшественник: титул учреждён

Преемник: Глисмод из Западной Саксонии

Рождение: около 945 или 960

Смерть: 8 июля 994

Род: Эццонены

Супруг: Леопольд I

Дети: Генрих I, Эрнст I, Адальберт Победоносный, Поппо и Луитпольд I


text:
# Корж Микола Панасович
Микола Панасович Корж (1921, село Паришків Київської губернії, тепер Баришівського району Київської області — ?) — український радянський і компартійний діяч, депутат Верховної Ради УРСР 7—8-го скликань. Кандидат у члени ЦК КПУ в 1971—1976 р. Член ЦК КПУ в 1976—1986 р. Депутат Верховної Ради СРСР 9—10-го скликань.

## Біографія
Народився в селянській родині. Закінчив Паришківську сільську школу.
У 1939—1946 роках — служив у Червоній армії: начальник радіостанції, командир радіовзводу 104-ї окремої роти зв'язку 264-ї штурмової авіаційної дивізії. Учасник німецько-радянської війни, воював на Північно-Західному, Калінінському, Воронезькому, 1-му Українському та 2-му Українському фронтах.
Член ВКП(б) з 1943 року.
У 1946—1947 роках — навчання в Київському державному університеті.
У 1947—1949 роках — 1-й секретар Баришівського районного комітету ЛКСМУ Київської області. У 1949—1950 роках — секретар Баришівського районного комітету КП(б)У Київської області.
У 1950—1952 роках навчався в Дніпропетровській дворічній партійній школі. Закінчив Уманський сільськогосподарський інститут імені Горького.
У 1952—1953 роках — 2-й секретар Жашківського районного комітету КПУ Київської області.
У 1953—1958 роках — голова виконавчого комітету Жашківської районної Ради депутатів трудящих; 1-й секретар Жашківського районного комітету КПУ Черкаської області.
У 1958—1961 роках — навчання у Вищій партійній школі при ЦК КПРС.
У квітні 1961—1962 роках — начальник Черкаського обласного управління заготівель. У квітні 1962 — лютому 1963 року — 1-й заступник начальника Черкаського обласного управління виробництва і заготівель сільськогосподарських продуктів.
У лютому 1963 — грудні 1964 року — заступник голови виконавчого комітету Черкаської сільської обласної Ради депутатів трудящих.
У грудні 1964 — квітні 1967 року — 1-й заступник голови виконавчого комітету Черкаської обласної Ради депутатів трудящих.
У квітні 1967 — вересні 1973 року — голова виконавчого комітету Черкаської обласної Ради депутатів трудящих.
15 серпня 1973 — 5 квітня 1979 року — 1-й секретар Волинського обласного комітету КПУ.
26 березня 1979 — 4 жовтня 1983 року — міністр радгоспів Української РСР.
З жовтня 1983 року — на пенсії. З 1984 по 1994 рік — голова Українського товариства мисливців і рибалок.

## Звання
- старшина

## Нагороди
- орден Леніна
- орден Жовтневої Революції (1971)
- орден Трудового Червоного Прапора
- орден Вітчизняної війни 2-го ст. (6.04.1985)
- орден Червоної Зірки (1945)
- Медаль «За відвагу»
- медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Медаль «За трудову доблесть»
- Почесна грамота Президії Верховної Ради Української РСР (4.08.1964)
- медалі

wikiname: ukwiki

title: Корж Микола Панасович

in_language: uk

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Корж Микола Панасович
| оригінальне ім'я   =
| портрет            = Корж Микола Панасович.jpg
| ширина портрета    =
| підпис             =
| титул              = Голова Виконавчого комітету Черкаської обласної Ради депутатів трудящих
| періодпочаток      = [[1967]]
| періодкінець       = [[1973]]
| попередник         = [[Стеценко Степан Омелянович]]
| спадкоємець        = [[Ліпко Михайло Юрійович]]
| титул_2              = Перший секретар Волинського обкому партії
| періодпочаток_2      = [[1973]]
| періодкінець_2       = [[1979]]
| попередник_2         = [[Заїченко Семен Якович]]
| спадкоємець_2        = [[Палажченко Леонід Іванович]]
| титул_3              = Міністр радгоспів Української РСР
| періодпочаток_3      = [[1979]]
| періодкінець_3       = [[1983]]
| попередник_3         = Коломієць Юрій Панасович
| спадкоємець_3        =
| герб               =
| громадянство       = {{URS}}
| дата народження    = 1921
| місце народження   = [[Паришків]], [[Баришівський район]], [[Київська область]]
| дата смерті        =
| місце смерті       =
| династія           =
| батько             =
| мати               =
| дружина            =
| діти               =
| освіта             = [[Уманський національний університет садівництва|Уманський сільськогосподарський інститут]]
| партія             = [[Комуністична партія України (1918—1991)|КПУ]]
| роки служби        = [[1939]]–[[1946]]
| приналежність      = [[Файл:Red Army flag.svg|20px]] [[Червона Армія]]
| звання             = [[Старшина (військове звання)|Старшина]]
| битви              = [[Німецько-радянська війна]]
| нагороди           = {{Орден Леніна}}{{Орден Жовтневої Революції}}{{Орден Трудового Червоного Прапора}}{{Орден Вітчизняної війни 2 ступеня}}{{Орден Червоної Зірки}}{{Медаль «За трудову доблесть»}}{{Медаль «За відвагу»}}{{Медаль «За перемогу над Німеччиною»}}{{Медаль «20 років перемоги у ВВВ»}}{{Медаль «30 років перемоги у ВВВ»}}{{Почесна Грамота Президії ВР УРСР}}
| автограф           =
| Commons            =
}}
{{Однофамільці|Корж}}
'''Микола Панасович Корж''' ({{ДН|||1921}}, село [[Паришків]] [[Київська губернія|Київської губернії]], тепер [[Баришівський район|Баришівського району]] [[Київська область|Київської області]] — ?) — український радянський і компартійний діяч, депутат [[Верховна рада УРСР|Верховної Ради УРСР]] 7—8-го скликань. Кандидат у члени [[ЦК КПУ]] в 1971—1976 р. Член [[ЦК КПУ]] в 1976—1986 р. Депутат [[Верховна рада СРСР|Верховної Ради СРСР]] 9—10-го скликань.

== Біографія ==
Народився в селянській родині. Закінчив Паришківську сільську школу.

У 1939—1946 роках — служив у Червоній армії: начальник радіостанції, командир радіовзводу 104-ї окремої роти зв'язку 264-ї штурмової авіаційної дивізії. Учасник [[німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]], воював на Північно-Західному, Калінінському, Воронезькому, 1-му Українському та 2-му Українському фронтах.

Член [[ВКП(б)]] з [[1943]] року.

У 1946—1947 роках — навчання в Київському державному університеті.

У 1947—1949 роках — 1-й секретар Баришівського районного комітету ЛКСМУ Київської області. У 1949—1950 роках — секретар Баришівського районного комітету КП(б)У Київської області.

У 1950—1952 роках навчався в Дніпропетровській дворічній партійній школі. Закінчив Уманський сільськогосподарський інститут імені Горького.

У 1952—1953 роках — 2-й секретар Жашківського районного комітету КПУ Київської області.

У 1953—1958 роках — голова виконавчого комітету Жашківської районної Ради депутатів трудящих; 1-й секретар Жашківського районного комітету КПУ Черкаської області.

У 1958—1961 роках — навчання у Вищій партійній школі при ЦК КПРС.

У квітні 1961—1962 роках — начальник Черкаського обласного управління заготівель. У квітні 1962 — лютому 1963 року — 1-й заступник начальника Черкаського обласного управління виробництва і заготівель сільськогосподарських продуктів.

У лютому 1963 — грудні 1964 року — заступник голови виконавчого комітету Черкаської сільської обласної Ради депутатів трудящих.

У грудні 1964 — квітні 1967 року — 1-й заступник голови виконавчого комітету Черкаської обласної Ради депутатів трудящих.

У квітні 1967 — вересні 1973 року — голова виконавчого комітету Черкаської обласної Ради депутатів трудящих.

15 серпня 1973 — 5 квітня 1979 року — 1-й секретар [[Волинський обласний комітет КПРС|Волинського обласного комітету КПУ]].

26 березня 1979 — 4 жовтня 1983 року — міністр радгоспів Української РСР.

З жовтня 1983 року — на пенсії. З 1984 по 1994 рік — голова Українського товариства мисливців і рибалок.

== Звання ==
* старшина

== Нагороди ==
* [[орден Леніна]]
* [[орден Жовтневої Революції]] (1971)
* [[орден Трудового Червоного Прапора]]
* [[орден Вітчизняної війни]] 2-го ст. (6.04.1985)
* [[орден Червоної Зірки]] (1945)
* [[Медаль «За відвагу»]]
* [[медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»]]
* [[Медаль «За трудову доблесть»]]
* [[Почесна грамота Президії Верховної Ради Української РСР]] (4.08.1964)
* медалі

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20160305121346/http://www.oblradack.gov.ua/golovy-vykonkomiv-oblasnoi-rady/101-korzh-mikola-panasovich.html]

{{Керівники Черкаської області
| Перший секретар обкому КПУ =
| Голова облвиконкому = так
| Голова обласної ради =
| Голова облдержадміністрації =
}}
{{Керівники Волинської області
| Перший секретар обкому КПУ = так
| Голова облвиконкому =
| Голова обласної ради =
| Голова облдержадміністрації =
}}

{{Портали|Біографії|СРСР}}

[[Категорія:Уродженці Паришкова]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради УРСР 7-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради УРСР 8-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 9-го скликання]]
[[Категорія:Випускники Уманського університету садівництва]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 10-го скликання]]
[[Категорія:Міністри УРСР]]

title: 1967 — 1973

Попередник: Стеценко Степан Омелянович

Спадкоємець: Ліпко Михайло Юрійович

title: 1973 — 1979

Попередник: Заїченко Семен Якович

Спадкоємець: Палажченко Леонід Іванович

title: 1979 — 1983

Попередник: Коломієць Юрій Панасович

Народження: 1921 · Паришків, Баришівський район, Київська область

Смерть: невідомо

Країна: СРСР

Партія: КПУ

Військова служба

Приналежність: Червона Армія

Звання: Старшина

Битви: Німецько-радянська війна

Нагороди: Медаль «За трудову доблесть»


text:
# Paul Antoine Sagot
Paul Antoine Sagot  ( * 1821 -1888 ) fue un botánico, médico, y explorador francés, que realizó expediciones por el norte de Sudamérica.
Obtuvo su doctoradoen Medicina en 1848, en la "Facultad de Medicina de París, defendiendo su tesis: Du malaise, de l'oppression des forces, des perversions des sens, et du délire, dans les maladies fébriles aiguës. (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última).
Fue profesor de Historia Natural de la Escuela Normal de Cluny, y cirujano de la marina imperial.

## Algunas publicaciones
- Sagot, PA. 1860. Études sur la végétation des plantes potagères d'Europe à la Guyane française. Ed. Impr. de E. Donnaud. 22 pp.
- ----. 1865. Observations sur les îles Canaries et sur leurs cultures. Ed. Impr. de E. Donnaud. 8 pp.
- ----. 1871. Considérations générales sur les rendements agricoles. Comparaison de produits de diverses natures. Impr. de E. Martinet
- ----. 1872. De la Patate. Ed. Impr. de E. Donnaud. 8 pp.
- ----. 1872. Des Tayes ou tayoves. Ed. Impr. de E. Donnaud. 9 pp.
- ----. 1872. De l'Arbre à pain. Ed. Impr. de E. Donnaud. 8 pp.
- ----. 1872. Le Bananier. Ed. Impr. de E. Donnaud. 19 pp.
- ----. 1873. Agriculture de la Guyane française, 1855-1860. Ed. Impr. de J.-M. Demoule. 5 pp.
- ----. 1874. Note sur la germination de graines semées avant leur maturité. Ed. Impr. de E. Martinet
- Pérez, V; PA Sagot. 1874. Du Tagasaste et du chicharraca, plantes fourragères nouvelles des Canaries. Ed. Impr. de Demoule. 4 pp.
- ----. 1876. Observations relatives à l'influence de l'état hygrométrique de l'air sur la végétation. Ed. Impr. de E. Martinet
- ----. 1876. Note sur la variation de la forme des graines dans les genres Mucunae et Diocleae. Ed. Impr. de E. Martinet
- ----. 1877. Note sur un eClusiae mâle portant des fleurs femelles monstrueuses à ovaire stérile accrescent, observé à la Guyane. Ed. Impr. de E. Martinet. 4 pp.
- ----. 1879. Recherches des plantes très vénéneuses par l'essai sur les têtards des batraciens. Ed. Impr. de E. Martinet. 6 pp.
- ----. 1879. Notice sur la vie et les travaux de M. Pancher. Ed. Impr. de E. Donnaud. 20 pp.
- ----. 1879. Sur une vigne sauvage à fleurs polygames croissant en abondance dans les bois autour de Belley Ain. Ed. Impr. de E. Martinet. 9 pp.

### Libros
- Sagot, PA. 1860. Opinion générale sur l'origine et la nature des races humaines conciliation des diversités indélébiles des races avec l'unité historique du genre humain. Ed. A. Bertrand. 80 pp.
- ----. 1862. Principes généraux de géographie agricole. Ed. bureau de la Revue du monde coloniale. 47 pp.
- ----. 1865. De l'État sauvage et des résultats de la culture et de la domestication. Ed. Vve Mellinet. 79 pp.
- Pérez, V; PA Sagot. 1866. De la végétation aux Iles Canaries, des plantes des pays tempérés et des Plantes des régions intertropicales et physionomie générale de leur agriculture. Ed. J. de l´Agriculture des pays chauds. Reeditado en París 1867. 59 pp.
- ----. 1869. Exploitation des forêts de la Guyane française. Ed. Challamel aîné. 71 pp.
- ----. 1870. Élève du bétail à la Guyane. Ed. Vve C. Mellinet. 128 pp.
- ----. 1872. Culture des céréales à la Guyane française. Ed. Impr. de E. Donnaud. 23 pp.
- ----. 1873. Remarques générales sur les plantes alimentaires à la Guyane. Ed. Impr. de Donnaud. 22 pp.
- ----. 1873. Généralités sur la Guyane. Configuration et nature du sol, distribution des eaux, végétation sauvage. Ed. Impr. de J.-M. Demoule. 31 pp.
- Crevaux, J; PA Sagot, L Adam. 1882. Grammaires et vocabulaires roucouyenne, arrouage, piapoco et d'autres langues de la région des Guyanes. Ed. Maisonneuve. 288 pp.

- La abreviatura «Sagot» se emplea para indicar a Paul Antoine Sagot como autoridad en la descripción y clasificación científica de los vegetales.[1]

wikiname: eswiki

title: Paul Antoine Sagot

in_language: es

wikitext:
'''Paul Antoine Sagot ''' ( * 1821 -1888 ) fue un [[botánico]], [[médico]], y [[Exploración geográfica|explorador]] [[Francia|francés]], que realizó expediciones por el norte de [[Sudamérica]].

Obtuvo su [[doctorado]]en Medicina en 1848, en la "Facultad de Medicina de París, defendiendo su tesis: ''Du malaise, de l'oppression des forces, des perversions des sens, et du délire, dans les maladies fébriles aiguës''.{{Enlace roto|1=[http://de.scientificcommons.org/30930661] |2=http://de.scientificcommons.org/30930661 |bot=InternetArchiveBot }}

Fue [[profesor]] de [[Historia Natural]] de la Escuela Normal de Cluny, y [[cirujano]] de la marina imperial.

== Algunas publicaciones ==
* Sagot, PA. 1860. ''Études sur la végétation des plantes potagères d'Europe à la Guyane française''. Ed. Impr. de E. Donnaud. 22 pp.
* ----. 1865. ''Observations sur les îles Canaries et sur leurs cultures''. Ed. Impr. de E. Donnaud. 8 pp.
* ----. 1871. ''Considérations générales sur les rendements agricoles. Comparaison de produits de diverses natures''. Impr. de E. Martinet
* ----. 1872. ''De la Patate''. Ed. Impr. de E. Donnaud. 8 pp.
* ----. 1872. ''Des Tayes ou tayoves''. Ed. Impr. de E. Donnaud. 9 pp.
* ----. 1872. ''De l'Arbre à pain''. Ed. Impr. de E. Donnaud. 8 pp.
* ----. 1872. ''Le Bananier''. Ed. Impr. de E. Donnaud. 19 pp.
* ----. 1873. ''Agriculture de la Guyane française, 1855-1860''. Ed. Impr. de J.-M. Demoule. 5 pp.
* ----. 1874. ''Note sur la germination de graines semées avant leur maturité''. Ed. Impr. de E. Martinet
* Pérez, V; PA Sagot. 1874. ''Du Tagasaste et du chicharraca, plantes fourragères nouvelles des Canaries''. Ed. Impr. de Demoule. 4 pp.
* ----. 1876. ''Observations relatives à l'influence de l'état hygrométrique de l'air sur la végétation''. Ed. Impr. de E. Martinet
* ----. 1876. ''Note sur la variation de la forme des graines dans les genres Mucunae et Diocleae''. Ed. Impr. de E. Martinet
* ----. 1877. ''Note sur un eClusiae mâle portant des fleurs femelles monstrueuses à ovaire stérile accrescent, observé à la Guyane''. Ed. Impr. de E. Martinet. 4 pp.
* ----. 1879. ''Recherches des plantes très vénéneuses par l'essai sur les têtards des batraciens''. Ed. Impr. de E. Martinet. 6 pp.
* ----. 1879. ''Notice sur la vie et les travaux de M. Pancher''. Ed. Impr. de E. Donnaud. 20 pp.
* ----. 1879. ''Sur une vigne sauvage à fleurs polygames croissant en abondance dans les bois autour de Belley Ain''. Ed. Impr. de E. Martinet. 9 pp.

=== Libros ===
* Sagot, PA. 1860. ''Opinion générale sur l'origine et la nature des races humaines conciliation des diversités indélébiles des races avec l'unité historique du genre humain''. Ed. A. Bertrand. 80 pp.
* ----. 1862. ''Principes généraux de géographie agricole''. Ed. bureau de la Revue du monde coloniale. 47 pp.
* ----. 1865. ''De l'État sauvage et des résultats de la culture et de la domestication''. Ed. Vve Mellinet. 79 pp.
* Pérez, V; PA Sagot. 1866. ''De la végétation aux Iles Canaries, des plantes des pays tempérés et des Plantes des régions intertropicales et physionomie générale de leur agriculture''. Ed. J. de l´Agriculture des pays chauds. Reeditado en París 1867. 59 pp.
* ----. 1869. ''Exploitation des forêts de la Guyane française''. Ed. Challamel aîné. 71 pp.
* ----. 1870. ''Élève du bétail à la Guyane''. Ed. Vve C. Mellinet. 128 pp.
* ----. 1872. ''Culture des céréales à la Guyane française''. Ed. Impr. de E. Donnaud. 23 pp.
* ----. 1873. ''Remarques générales sur les plantes alimentaires à la Guyane''. Ed. Impr. de Donnaud. 22 pp.
* ----. 1873. ''Généralités sur la Guyane. Configuration et nature du sol, distribution des eaux, végétation sauvage''. Ed. Impr. de J.-M. Demoule. 31 pp.
* Crevaux, J; PA Sagot, L Adam. 1882. ''Grammaires et vocabulaires roucouyenne, arrouage, piapoco et d'autres langues de la région des Guyanes''. Ed. Maisonneuve. 288 pp.

{{botánico|Sagot|Sagot}}

== Enlaces externos ==
{{wikispecies}}

* {{IPNI autor|Paul Antoine Sagot|8809-1}}

{{NF|1821|1888|Sagot}}

[[Categoría:Botánicos de Francia del siglo XIX]]
[[Categoría:Briólogos de Francia del siglo XIX]]
[[Categoría:Nacidos en París]]


text:
# NGC 1585
NGC 1585 في الفهرس العام الجديد، هي مجرة، تقع في كوكبة آلة النقاش. اكتشفت في 6 ديسمبر 1834 بواسطة جون هيرشل.

## روابط خارجية
- NGC 1585 على موقع ويكي سكاي: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles and images

title: NGC 1585

wikitext:
{{صندوق معلومات مجرة}}

'''NGC 1585''' في [[الفهرس العام الجديد]]، هي [[مجرة]]، تقع في كوكبة [[الإزميل (كوكبة)|آلة النقاش]]. اكتشفت في 6 ديسمبر 1834 بواسطة [[جون هيرشل]].
== مراجع ==
{{مراجع}}

== روابط خارجية ==
* {{ويكي سكاي}}

{{فهارس فلكية}}
{{شريط بوابات|علم الفلك}}

{{بذرة مجرة}}

[[تصنيف:أجرام الفهرس العام الجديد]]
[[تصنيف:أجرام فلكية اكتشفت في 1837]]
[[تصنيف:اكتشافات جون هيرشل]]
[[تصنيف:الإزميل (كوكبة)]]
[[تصنيف:مجرات حلزونية]]

title: NGC 1585

الكوكبة: آلة النقاش

رمز الفهرس: القائمة ...NGC 1585 (الفهرس العام الجديد) · 2MASX J04273300-4209549 (Two Micron All-Sky Survey, Extended source catalogue) · IRAS 04259-4216 (IRAS) · IRAS F04259-4216 (IRAS) · MCG-07-10-006 (فهرس المجرات الموروفولوجي) · ESO 303-18 (فهرس المرصد الأوروبي الجنوبي) · PGC 15150 (فهرس المجرات الرئيسية) · 6dFGS gJ042733.0-420955 (6dF Galaxy Survey) · ESO-LV 303-0180 (The surface photometry catalogue of the ESO-Uppsala galaxies) · SGC 042555-4216.5 (كتالوج جنوب غالاكسي) · PSCz Q04259-4216 (كتالوج PSCz) · HIPASS J0427-42 (HIPASS) · LEDA 15150 (ليون-ميودون قاعدة بيانات خارج المجرة) · APMBGC 303-059+115 (The APM Bright Galaxy Catalogue)

المكتشف: جون هيرشل

تاريخ الاكتشاف: 6 ديسمبر 1834


text:
# شهرستان اودورسکی
شهرستان اودورسکی (به لاتین: Udorsky District) یک شهرستان در روسیه است که در جمهوری کومی واقع شده‌است.

wikiname: fawiki

title: شهرستان اودورسکی

in_language: fa

wikitext:
{{Infobox Russian district
|en_name=Udorsky District
|ru_name=Удорский район
|loc_name1=Удора район
|loc_lang1=Komi
|image_map={{Russia district OSM map}}|map_caption=موقعیت شهرستان اودورسکی در نقشه
|image_view=Boats in Yortom.jpg
|image_caption=Boats in Yortom village, Udorsky District
|coordinates={{coord|63|27|N|48|54|E|type:adm2nd_region:RU|display=inline,title}}|lats
|longs
|image_flag
|flag_caption
|image_coa=Gerb-Udorsky-region.gif
|coa_caption
|anthem
|anthem_ref
|holiday
|holiday_ref
|federal_subject=[[جمهوری کومی]]
|federal_subject_ref=
|adm_data_as_of=December 2014
|adm_ctr_type=''[[روستا]]''
|adm_ctr_name=[[Koslan]]
|adm_ctr_ref=
|urban-type_settlement_of_district_significance_type=Urban-type settlement administrative territories
|no_of_urban-type_settlements_of_district_significance=۳
|selsoviet_type1=''Selo'' administrative territories
|no_of_selsoviets_type1=۹
|selsoviet_type2=Settlement administrative territories
|no_of_selsoviets_type2=۳
|no_of_urban-type_settlements=۳
|no_of_rural_localities=۵۲
|counts_ref=
|mun_data_as_of=December 2014
|mun_formation1=Udorsky Municipal District
|mun_formation1_ref=
|mun_formation1_no_of_urban_settlements=۳
|mun_formation1_no_of_rural_settlements=۱۲
|mun_formation1_counts_ref=
|mun_formation1_leader_title
|mun_formation1_leader_title_ref
|mun_formation1_leader_name
|mun_formation1_leader_name_ref
|mun_formation1_representative_body
|mun_formation1_representative_body_ref
|area_of_what
|area_as_of
|area_km2=۳۵۸۰۰
|area_km2_ref
|pop_2010census=۲۰۴۰۰
|urban_pop_2010census=۴۴٫۰٪
|rural_pop_2010census=۵۶٫۰٪
|pop_2010census_ref=
|pop_latest
|pop_latest_date
|pop_latest_ref
|established_date
|established_date_ref
|website=http://udora.info
|website_ref
|date=December 2009
}}
'''شهرستان اودورسکی''' (به [[خط لاتین|لاتین]]: Udorsky District) یک شهرستان در [[روسیه]] است که در [[جمهوری کومی]] واقع شده‌است.<ref>{{یادکرد-ویکی |پیوند=https://en.wikipedia.org/w/index.php?title=Udorsky_District&redirect=no&oldid=1153311549 |عنوان=Udorsky District|بازیابی  = |زبان=انگلیسی}}</ref>

== جستارهای وابسته ==
{{درگاه|جغرافیا}}
* [[فهرست شهرهای روسیه]]

== منابع ==
{{پانویس}}

== پیوند به بیرون ==
{{انبار-رده|Udorsky District}}
{{روسیه-خرد}}
[[رده:بازبینی گمر شهرهای روسیه]]

[[رده:بخش‌های جمهوری کومی]]

title: نویسه‌گردانی(های) Other

• Komi: Удора район

نویسهگردانی(های) Other: موقعیت شهرستان اودورسکی در نقشه

نویسهگردانی(های) Other: مختصات: ۶۳°۲۷′ شمالی ۴۸°۵۴′ شرقی / ۶۳٫۴۵۰°شمالی ۴۸٫۹۰۰°شرقی

واحد فدرال: جمهوری کومی

مرکز: Koslan

title: مساحت

• مجموع: ۳۵۸۰۰ کیلومتر مربع (۱۳۸۰۰ مایل مربع)

title: جمعیت (سرشماری ۲۰۱۰)

• مجموع: ۲۰۴۰۰

• تراکم: ۰٫۵۷/کیلومتر مربع (۱٫۵/مایل مربع)

• شهری: ۴۴٫۰٪

• روستایی: ۵۶٫۰٪

title: ساختار اداری

• تقسیمات اداری: ۳ Urban-type settlement administrative territories، ۹ سلساویت، ۳ Settlement administrative territories

• Inhabited localities: ۳ Urban-type settlements، ۵۲ Rural localities

title: ساختار شهرداری

• عضو شهرداری: Udorsky Municipal District

• تقسیمات شهرداری: ۳ Urban settlements، ۱۲ Rural settlements

منطقهٔ زمانی: یوتی‌سی +۳ (زمان مسکو )


text:
# Honoré d'Ambruis
Honoré d’Ambruis (aussi appelé d’Ambruys, Dambruys et Dambruis) est un compositeur français de la période baroque (probablement né autour de 1660 et mort autour de 1702), auteur d'airs de cour publiés en plusieurs recueils (1685, 1696 et 1702), dont seul le premier est parvenu jusqu'à l'époque contemporaine. Actif pendant le dernier quart du XVIIe siècle et les premières années du XVIIIe siècle, d'Ambruis est un disciple de Michel Lambert.
- 1685 : Livre d'airs avec les seconds couplets en diminution mesurez sur la basse continue (Ed. Paris, dédié à Michel Lambert)[3]

Les deux airs généralement enregistrés sont Le doux silence de nos bois et Pour charmer les ennuis.

wikiname: frwiki

title: Honoré d'Ambruis

in_language: fr

wikitext:
{{Ébauche|compositeur|français}}
{{Infobox Biographie2}}
'''Honoré d’Ambruis''' (aussi appelé '''d’Ambruys''', '''Dambruys''' et '''Dambruis''') est un compositeur [[Royaume de France|français]] de la période baroque (probablement né autour de 1660 et mort autour de 1702), auteur d'[[air de cour|airs de cour]]<ref>Georgie Durosoir, ''La musique vocale profane au XVIIe siècle'', Klincksieck, 1994, p. 74-75.</ref> publiés en plusieurs recueils (1685, 1696 et 1702<ref>{{en}} Geoffrey Burgess et Bruce Haynes, ''The Oboe'', Yale University Press, 2004, p. 311.</ref>), dont seul le premier est parvenu jusqu'à l'époque contemporaine. Actif pendant le dernier quart du {{XVIIe siècle}} et les premières années du {{XVIIIe siècle}}, d'Ambruis est un disciple de [[Michel Lambert (compositeur)|Michel Lambert]].

* [[1685 en musique classique|1685 :]] ''Livre d'airs avec les seconds couplets en diminution mesurez sur la basse continue'' (Ed. Paris, dédié à [[Michel Lambert (compositeur)|Michel Lambert]])<ref>{{Lien web |langue=fr |titre=Honoré d' Ambruis (16..-17..?) |url=https://data.bnf.fr/13890728/honore_d__ambruis/ |site=data.bnf.fr |consulté le=2023-03-01}}</ref>

Les deux airs généralement enregistrés sont ''Le doux silence de nos bois'' et ''Pour charmer les ennuis''.

== Notes et références ==
<references />

== Liens externes ==
{{Liens}}

{{Portail|baroque|musique classique|XVIIe siècle}}

{{DEFAULTSORT:Ambruis, Honore d'}}
[[Catégorie:Compositeur français de la période baroque]]
[[Catégorie:Date de naissance non renseignée (XVIIe siècle)]]

title: Biographie

Activité: Compositeur

title: Autres informations

Mouvements: Musique classique, musique baroque


text:
# Eremocitrus
Eremocitrus é um género botânico pertencente à família Rutaceae.

title: Eremocitrus

wikitext:
{{Info/Taxonomia
| nome = ''Eremocitrus''
| reino = [[Plantae]]
| divisão = [[Magnoliophyta]]
| classe = [[Magnoliopsida]]
| ordem = [[Sapindales]]
| família = [[Rutaceae]]
| género = '''''Eremocitrus'''''
| subdivisão_nome = Espécies
| subdivisão =
}}
'''''Eremocitrus''''' é um [[género (biologia)|género]] [[botânica|botânico]] pertencente à [[família (biologia)|família]]  [[Rutaceae]].<ref>{{ITIS|id= 500744|taxon= Eremocitrus}}</ref>
== Referências ==
{{reflist}}

{{Título em itálico}}
{{esboço-sapindales}}
{{taxonbar|from=Q8776828}}

[[Categoria:Rutáceas]]
[[Categoria:Géneros de plantas]]

title: Classificação científica

Reino: Plantae

Divisão: Magnoliophyta

Classe: Magnoliopsida

Ordem: Sapindales

Família: Rutaceae

Género: Eremocitrus


text:
# La Chasse aux lions chez les Indiens
La Chasse aux lions chez les Indiens ("La caccia ai leoni presso gli Indiani") è un quadro giovanile del pittore francese Jean-Léon Gérôme. Si tratta di un dipinto a olio su carta montata su tela di 47,5 × 62,5 centimetri, realizzato nel 1845, e che ritrae una caccia fittizia al leone presso i nativi americani. Fa parte di una collezione privata.

## Descrizione
Gérôme si ispirò a tre opere per il suo quadro: Un lion et une lionne qui disputent un buffle blessé à des cavaliers bédouins di Antoine-Louis Barye, La caccia al leone di Horace Vernet e Cavalieri turchi e arabi di Charles Gleyre. Egli adottò la stessa composizione piramidale, con delle diagonali che trasmettono la bestialità della scena. La scena raffigurata da Gérôme non corrisponde alla realtà, dato che i leoni non sono degli animali originari del continente americano, pertanto è impossibile che dei nativi americani li cacciassero.
La tela venne regalata da Gérôme a Jean-Baptiste Barrelon. I due uomini si erano incontrati nello studio di Charles Gleyre a Parigi. L'opera è dedicata, firmata e datata  "À mon ami Barreton, Gérôme, 1845" ("Al mio amico Barreton, Gérôme, 1845") in basso a destra. Sul retro del quadro c'è scritto "Souvenir de mon camarade et ami, J.L Gérôme, Paris, 1845" ("Ricordo del mio compagno e amico, J. L. Gérôme, Parigi, 1845"). La tela sarebbe rimasta nella famiglia di Barrelon fino alla sua vendita nel 2021 per 30.000 euro a un collezionista francese.
Il leone era uno dei soggetti preferiti dell'artista, che nel corso della sua carriera avrebbe realizzato molte tele su questi felini.

wikiname: itwiki

title: La Chasse aux lions chez les Indiens

in_language: it

wikitext:
{{Opera d'arte
|immagine = La Chasse aux lions chez les Indiens Gérôme.jpg
|grandezza immagine =
|titolo = La Chasse aux lions chez les Indiens
|artista = [[Jean-Léon Gérôme]]
|data = 1845
|opera = dipinto
|tecnica = [[pittura a olio|olio]] su [[pittura su carta|carta]]
|materiale =
|altezza = 47,5
|larghezza = 62,5
|profondità =
|città =
|ubicazione = Collezione privata
}}

'''''La Chasse aux lions chez les Indiens''''' ("La caccia ai leoni presso gli Indiani") è un [[Quadro (arte)|quadro]] giovanile del [[pittore]] francese [[Jean-Léon Gérôme]]. Si tratta di un [[dipinto a olio]] su carta montata su tela di 47,5 × 62,5 <abbr>centimetri, realizzato nel [[1845]], e che ritrae una caccia fittizia al leone presso i [[nativi americani]]. Fa parte di una collezione privata.</abbr>

== Descrizione ==
Gérôme si ispirò a tre opere per il suo quadro: ''Un lion et une lionne qui disputent un buffle blessé à des cavaliers bédouins'' di [[Antoine-Louis Barye]], ''La caccia al leone'' di [[Horace Vernet]] e ''Cavalieri turchi e arabi'' di [[Charles Gleyre]]. Egli adottò la stessa composizione piramidale, con delle diagonali che trasmettono la bestialità della scena.<ref name=":0">{{Cita web|lingua=fr|autore=Diane Zorzi|url=https://magazine.interencheres.com/art-mobilier/une-chasse-aux-lions-chez-les-indiens-de-jean-leon-gerome-aux-encheres-a-saint-etienne/|titolo=Une Chasse aux lions chez les Indiens de Jean-Léon Gérôme s’envole à plus de 30 000 euros sur internet|data=8 dicembre 2021|accesso=24 novembre 2024}}</ref> La scena raffigurata da Gérôme non corrisponde alla realtà, dato che i leoni non sono degli animali originari del continente americano, pertanto è impossibile che dei nativi americani li cacciassero.<ref name=":0" />

La tela venne regalata da Gérôme a [[Jean-Baptiste Barrelon]]. I due uomini si erano incontrati nello studio di Charles Gleyre a Parigi. L'opera è dedicata, firmata e datata  "''À mon ami Barreton, Gérôme, 1845''" ("Al mio amico Barreton, Gérôme, 1845") in basso a destra. Sul retro del quadro c'è scritto "''Souvenir de mon camarade et ami, J.L Gérôme, Paris, 1845''" ("Ricordo del mio compagno e amico, J. L. Gérôme, Parigi, 1845").<ref name=":1">{{Cita web|lingua=fr|autore=Caroline Legrand|url=https://www.gazette-drouot.com/article/les-indiens-vus-par-jean-leon-gerome/30108|titolo=Les Indiens vus par Jean-Léon Gérôme|data=1 dicembre 2021|accesso=24 novembre 2024}}</ref> La tela sarebbe rimasta nella famiglia di Barrelon fino alla sua vendita nel 2021 per 30.000 euro a un collezionista francese.<ref name=":1" />

Il leone era uno dei soggetti preferiti dell'artista, che nel corso della sua carriera avrebbe realizzato molte tele su questi felini.<ref>{{Fr}}''Jean Léon Gérôme : L'Histoire en spectacle'', Flammarion, 2010, p. 200.</ref>

== Note ==
<references />

==Altri progetti==
{{interprogetto}}

{{Jean-Léon Gérôme}}
{{Portale|pittura}}

[[Categoria:Dipinti di Jean-Léon Gérôme]]
[[Categoria:Dipinti su animali]]
[[Categoria:Dipinti sulla caccia]]
[[Categoria:Nativi americani nell'arte]]

title: La Chasse aux lions chez les Indiens

Autore: Jean-Léon Gérôme

Tecnica: olio su carta

Ubicazione: Collezione privata


text:
# Johan Eklund
Johan Olof Peter Eklund (Falun, 30 maggio 1984) è un ex calciatore svedese, di ruolo attaccante.

## Carriera
Da ragazzino, oltre al calcio, ha praticato anche la pallamano e il floorball, scegliendo definitivamente il calcio a partire dai 15/16 anni.
Nel 2004 esordisce con la prima squadra del Brage nel secondo campionato nazionale, mettendo a segno due presenze. L'anno successivo torna nella sua città natale, Falun, per giocare nel Falu BS, che proprio in quegli anni si è fuso con altre società creando il Falu FK.
Con il ritorno al Brage avvenuto nel 2008, Eklund è stato inizialmente impiegato come centrocampista difensivo, ma presto è tornato ad essere schierato nella sua posizione naturale di attaccante. Nel 2009 ha segnato 21 reti in 23 partite nel campionato di Division 1, aiutando così la squadra a tornare in Superettan. Nel torneo 2010 ha contribuito con 11 gol. Al termine della Superettan 2011, conclusa con una salvezza ai play-out, lascia la squadra a parametro zero.
È un giocatore del GIF Sundsvall a partire dalla stagione 2012, in quello che è stato il suo primo campionato in Allsvenskan, concluso però con una retrocessione (5 i suoi gol all'attivo). Nel 2013 realizza 15 reti, ma non bastano per il ritorno nella massima serie. La promozione arriva però al termine dell'anno seguente, in cui Eklund segna 16 marcature che lo portano ad essere vice capocannoniere alle spalle di Kennedy Bakircioglu. Nell'Allsvenskan 2015 invece segna 4 gol. Al termine della stagione 2016, durante la quale ha realizzato 3 gol, il suo contratto con il GIF Sundsvall è scaduto.
Nel 2017 è tornato a vestire la maglia del suo vecchio club, il Brage, scendendo così di due livelli visto il passaggio da un club di Allsvenskan a uno di Division 1. È stata l'ultima annata della sua carriera, culminata con la promozione della squadra in Superettan.

title: Johan Eklund

wikitext:
{{Sportivo
|Nome= Johan Eklund
|Immagine= JohanEklund.jpg
|Sesso= M
|CodiceNazione = {{SWE}}
|Disciplina= Calcio
|Ruolo= [[Attaccante]]
|Squadra=
|TermineCarriera= 2017
|SquadreGiovanili=
{{Carriera sportivo
 | |{{simbolo|600px bordered HEX-F6DE14 centre HEX-161384.svg}} [[Falu Bandysällskap|Falu BS]]  |
}}
|Squadre=
{{Carriera sportivo
 |sport = calcio |pos = G
 |2004|Brage|2 (0)
 |2005-2006|{{simbolo|600px bordered HEX-F6DE14 centre HEX-161384.svg}} [[Falu Bandysällskap|Falu BS]]|48 (15)
 |2007|Falu |26 (8)
 |2008-2011|Brage|100 (48)
 |2012-2016|GIF Sundsvall|130 (43)
 |2017|Brage|24 (15)
}}
|SquadreNazionali=
{{Carriera sportivo
}}
|Allenatore=
|Aggiornato=
}}
{{Bio
|Nome = Johan Olof Peter
|Cognome = Eklund
|Sesso = M
|LuogoNascita = Falun
|GiornoMeseNascita = 30 maggio
|AnnoNascita = 1984
|LuogoMorte =
|GiornoMeseMorte =
|AnnoMorte =
|Epoca = 2000
|Attività = ex calciatore
|Nazionalità = svedese
|PostNazionalità = , di ruolo [[attaccante]]
}}

==Carriera==
Da ragazzino, oltre al calcio, ha praticato anche la [[pallamano]] e il [[floorball]], scegliendo definitivamente il calcio a partire dai 15/16 anni.

Nel 2004 esordisce con la prima squadra del [[Idrottsklubben Brage|Brage]] nel secondo campionato nazionale, mettendo a segno due presenze. L'anno successivo torna nella sua città natale, Falun, per giocare nel Falu BS, che proprio in quegli anni si è fuso con altre società creando il Falu FK.<ref>{{Cita web |lingua=SV |url=http://www.svenskalag.se/FFK/sida/16472/falu-fks-historia |titolo=Falu FK:s historia |data= |editore=svenskalag.se |accesso=21 maggio 2016 |dataarchivio=21 maggio 2016 |urlarchivio=https://web.archive.org/web/20160521104651/http://www.svenskalag.se/FFK/sida/16472/falu-fks-historia |urlmorto=sì }}</ref>

Con il ritorno al Brage avvenuto nel 2008, Eklund è stato inizialmente impiegato come centrocampista difensivo, ma presto è tornato ad essere schierato nella sua posizione naturale di attaccante. Nel 2009 ha segnato 21 reti in 23 partite nel campionato di [[Division 1 (Svezia)|Division 1]], aiutando così la squadra a tornare in [[Superettan]]. Nel torneo 2010 ha contribuito con 11 gol. Al termine della Superettan 2011, conclusa con una salvezza ai play-out, lascia la squadra a parametro zero.<ref name="BrageGIF">{{Cita web |lingua=SV |url=http://fotbolltransfers.com/site/news/13978 |titolo=Officiellt: Johan Eklund klar för GIF Sundsvall |data=18 novembre 2011 |editore=fotbolltransfers.com }}</ref>

È un giocatore del [[Gymnastik- och Idrottsföreningen Sundsvall|GIF Sundsvall]] a partire dalla stagione 2012,<ref name="BrageGIF"/> in quello che è stato il suo primo campionato in [[Allsvenskan]], concluso però con una retrocessione (5 i suoi gol all'attivo). Nel 2013 realizza 15 reti, ma non bastano per il ritorno nella massima serie. La promozione arriva però al termine dell'anno seguente, in cui Eklund segna 16 marcature che lo portano ad essere vice capocannoniere alle spalle di [[Kennedy Bakırcıoğlu|Kennedy Bakircioglu]].<ref>{{Cita web |lingua=SV |url=http://svenskfotboll.se/superettan/tidigare-ar/resultat-2014/statistikligor/ |titolo=Statistik/ligor |data= |editore=svenskfotboll.se }}</ref> Nell'[[Allsvenskan 2015]] invece segna 4 gol. Al termine della stagione 2016, durante la quale ha realizzato 3 gol, il suo contratto con il GIF Sundsvall è scaduto.

Nel 2017 è tornato a vestire la maglia del suo vecchio club, il [[Idrottsklubben Brage|Brage]], scendendo così di due livelli visto il passaggio da un club di [[Allsvenskan]] a uno di [[Division 1 (Svezia)|Division 1]].<ref>{{Cita web |lingua=SV |url=http://fotbolltransfers.com/site/news/74396 |titolo=Officiellt: IK Brage värvar Johan Eklund |data=12 gennaio 2017 |editore=fotbolltransfers.com }}</ref> È stata l'ultima annata della sua carriera, culminata con la promozione della squadra in [[Superettan]].<ref>{{Cita web |lingua=SV |url=http://fotbolltransfers.com/site/news/86248 |titolo=Officiellt: Johan Eklund avslutar karriären |data=26 novembre 2017 |editore=fotbolltransfers.com }}</ref>

==Note==
<references/>

==Collegamenti esterni==
*{{cita web|url=http://svenskfotboll.se/superettan/person/?playerid=4104|titolo=Statistiche su Svenskfotboll.se|lingua=sv}}
*{{Collegamenti esterni}}

{{portale|biografie|calcio}}

title: Johan Eklund

Nazionalità: Svezia

Peso: 82 kg

title: Calcio

Ruolo: Attaccante

title: Squadre di club1

Brage · 2 (0)

Falu BS · 48 (15)

Falu FK · 26 (8)

GIF Sundsvall · 130 (43)

Brage · 24 (15)

Squadre di club1: 1 I due numeri indicano le presenze e le reti segnate, per le sole partite di campionato. · Il simbolo → indica un trasferimento in prestito.


text:
# Шахта «Карбоніт»
ДВАТ Шахта «Карбоніт» — вуглевидобувне підприємство розташоване у місті Золоте Первомайської міськради Луганської області. Входить до ДХК «Первомайськвугілля».
Стала до ладу у 1947 р. з виробничою потужністю 700 тис. т/рік.
Шахтне поле розкрите трьома вертикальними стволами, пройденими до гор. 665 м і центральними квершлаґами.
Шахта надкатегорійна за метаном, небезпечна за вибуховістю вугільного пилу і суфлярними виділеннями метану. Відпрацьовує пласти m3, lн
8, l3, l2, l1, k8 з кутами падіння 20-25о.
У 2003 р. видобуто 107 тис.т. вугілля.
Адреса: 93295, Луганська обл., Попаснянський район, м. Золоте-1, вул. Луначарського, буд. 1.

title: Шахта «Карбоніт»

wikitext:
{{Картка вугільної шахти
|рік будівництва                 = 1947
}}

'''ДВАТ Шахта «Карбоніт»''' — вуглевидобувне підприємство розташоване у місті [[Золоте]] [[Первомайська міськрада (Луганська область)|Первомайської міськради]] [[Луганська область|Луганської області]]. Входить до ДХК «[[Первомайськвугілля]]».

Стала до ладу у [[1947]] р. з виробничою потужністю 700 тис. т/рік.

[[Шахтне поле]] розкрите трьома вертикальними [[ствол]]ами, пройденими до гор. 665 м і центральними [[квершлаґ]]ами.

[[Шахта]] надкатегорійна за метаном, небезпечна за вибуховістю вугільного пилу і [[суфляр]]ними виділеннями [[метан]]у. Відпрацьовує пласти m3, l{{su|p=н|b=8}}, l3, l2, l1, k8 з кутами падіння 20-25о.

У 2003 р. видобуто 107 тис.т. [[вугілля]].

'''Адреса:''' 93295, [[Луганська область|Луганська обл.]], [[Попаснянський район]], м. [[Золоте]]-1, вул. Луначарського, буд. 1.

== Джерела ==
* {{ГЕС3}}
* [https://web.archive.org/web/20170303051524/http://www.spfu.gov.ua/ua/sale-obj/345 Шахта] на сторінці [[ФДМУ]]

{{Вугільні шахти України}}
{{DEFAULTSORT:Карбоніт}}
[[Категорія:Шахти Луганської області|К]]
[[Категорія:Підприємства Сокологірська]]
[[Категорія:Золоте]]

title: Шахта «Карбоніт» ·

Країна: Україна


text:
# 三森裕
三森 裕（さんもり ゆたか）はプルデンシャル生命保険株式会社の執行役員社長兼最高経営責任者（CEO）。
獨協大学卒業後、ヤナセ営業職を経てプルデンシャル生命保険株式会社入社。2005年7月より現職。2023年、旭日中綬章受章。
同社の歴代社長がアクチュアリーや管理部門から輩出されてきたなかで、営業部門より就任した異色の経歴をもつ。
趣味はロードレース (自転車競技)。

## 略歴
- 1952年　千葉県生まれ。
- 1977年　獨協大学経済学部卒業、ヤナセ入社
- 1988年　プルデンシャル生命保険株式会社入社
- 1992年　取締役
- 1999年　執行役員常務
- 2002年　執行役員専務
- 2003年　取締役兼執行役員専務
- 2004年　執行役員社長兼最高執行責任者社
- 2005年　執行役員社長兼最高経営責任者

wikiname: jawiki

title: 三森裕

in_language: ja

wikitext:
'''三森 裕'''（さんもり ゆたか）は[[プルデンシャル生命保険]]株式会社の執行役員社長兼[[最高経営責任者]]（CEO）。
[[獨協大学]]卒業後、[[ヤナセ]]営業職を経てプルデンシャル生命保険株式会社入社。2005年7月より現職。2023年、[[旭日章|旭日中綬章]]受章<ref>『官報』号外第93号、令和5年5月1日</ref><ref>{{Cite web|和書|url=https://www8.cao.go.jp/shokun/hatsurei/r05haru/meibo_jokun/kyokujitsu-chujusho.pdf|title=令和5年春の叙勲 旭日中綬章受章者|format=PDF|publisher=内閣府|date =2023-04-29|page=2|accessdate=2023-05-02}}</ref>。

同社の歴代社長が[[アクチュアリー]]や管理部門から輩出されてきたなかで、営業部門より就任した異色の経歴をもつ。

趣味は[[ロードレース (自転車競技)]]。

== 略歴 ==
*1952年　[[千葉県]]生まれ。
*1977年　[[獨協大学]]経済学部卒業、[[ヤナセ]]入社
*1988年　[[プルデンシャル生命保険]]株式会社入社
*1992年　取締役
*1999年　執行役員常務
*2002年　執行役員専務
*2003年　取締役兼執行役員専務
*2004年　執行役員社長兼最高執行責任者社
*2005年　執行役員社長兼最高経営責任者

== 関連項目 ==
*[[獨協大学の人物一覧]]

== 脚注 ==
{{Reflist}}

== 外部リンク ==
*[http://www.prudential.co.jp/company/work/president/index.html プルデンシャル生命保険株式会社サイト内・社長挨拶]
*[https://web.archive.org/web/20041201040301/http://www.yomiuri.co.jp/atmoney/special/75/new200437.htm YOMIURI　ONLINE記事・新社長デビュー]

{{People-stub}}
{{DEFAULTSORT:さんもり ゆたか}}
[[Category:日本の実業家]]
[[Category:旭日中綬章受章者]]
[[Category:獨協大学出身の人物]]
[[Category:千葉県出身の人物]]
[[Category:存命人物]]


text:
# Jonathan Tonge
Jonathan Tonge (* 1. Oktober 1962) ist ein britischer Politikwissenschaftler, der an der University of Liverpool forscht und lehrt. Er war von 2005 bis 2007 Vorsitzender der Political Studies Association (PSA). Seit 2016 ist er zudem Präsident der British Politics Group bei der American Political Science Association.
2006/07 war Tone Gastprofessor am Social and Policy Research Institute der University of Ulster. Nordirische Politik zählt zu seinen Forschungsschwerpunkten. Er ist Mitherausgeber der Zeitschrift Parliamentary Affairs.

## Schriften (Auswahl)
- Mit Maura Adshead: Politics in Ireland. Convergence and divergence on a two-polity island. Palgrave Macmillan, New York 2009, ISBN 9781403989697.
- Mit Gerard Murray: Sinn Féin and the SDLP. From alienation to participation. C. Hurst, London 2005, ISBN 1850656495.
- The new Northern Irish politics? Palgrave Macmillan, New York 2005, ISBN 0333948327.
- Northern Ireland. Polity, Cambridge/Maiden 2006, ISBN 0745631401.
- Northern Ireland. Conflict and change.  Prentice Hall Europe, London/New York 1998, ISBN 0135341817.

wikiname: dewiki

title: Jonathan Tonge

in_language: de

wikitext:
[[Datei:Jonathan Tonge.jpg|mini|Jonathan Tonge]]
'''Jonathan Tonge''' (* 1. Oktober [[1962]]) ist ein [[Vereinigtes Königreich|britischer]] [[Politikwissenschaft]]ler, der an der [[University of Liverpool]] forscht und lehrt.<ref>Biographische Angaben beruhen, wenn nicht anders belegt, auf: [https://www.liverpool.ac.uk/politics/staff/jonathan-tonge/ University of Liverpool: Jonathan Tonge]; das Geburtsdatum stammt von der LCCN-ID.</ref> Er war von 2005 bis 2007 Vorsitzender der [[Political Studies Association]] (PSA).<ref>[https://www.psa.ac.uk/our-history Political Studes Association: Our History].</ref> Seit 2016 ist er zudem Präsident der ''British Politics Group'' bei der [[American Political Science Association]].

2006/07 war Tone Gastprofessor am ''Social and Policy Research Institute'' der [[University of Ulster]]. [[Nordirland|Nordirische]] Politik zählt zu seinen Forschungsschwerpunkten. Er ist Mitherausgeber der Zeitschrift ''Parliamentary Affairs''.

== Schriften (Auswahl) ==
* Mit Maura Adshead: ''Politics in Ireland. Convergence and divergence on a two-polity island''. Palgrave Macmillan, New York 2009, ISBN 9781403989697.
* Mit Gerard Murray: ''Sinn Féin and the SDLP. From alienation to participation''. C. Hurst, London 2005, ISBN 1850656495.
* ''The new Northern Irish politics?'' Palgrave Macmillan, New York 2005, ISBN 0333948327.
* ''Northern Ireland''. Polity, Cambridge/Maiden 2006, ISBN 0745631401.
* ''Northern Ireland. Conflict and change''.  Prentice Hall Europe, London/New York 1998, ISBN 0135341817.

== Weblinks ==
* [https://www.liverpool.ac.uk/politics/staff/jonathan-tonge/ University of Liverpool: Jonathan Tonge]

== Einzelnachweise ==
<references/>

{{Normdaten|TYP=p|GND=13258932X|LCCN=n97101325|VIAF=49392868}}

{{SORTIERUNG:Tonge, Jonathan}}
[[Kategorie:Politikwissenschaftler]]
[[Kategorie:Hochschullehrer (Liverpool)]]
[[Kategorie:Brite]]
[[Kategorie:Geboren 1962]]
[[Kategorie:Mann]]

{{Personendaten
|NAME=Tonge, Jonathan
|ALTERNATIVNAMEN=Tonge, Jon
|KURZBESCHREIBUNG=britischer Politologe und Hochschullehrer
|GEBURTSDATUM=1. Oktober 1962
|GEBURTSORT=
|STERBEDATUM=
|STERBEORT=
}}


text:
# Louis Loyzeau de Grandmaison
François-Jules-Louis Loyzeau de Grandmaison (auch Loyseau geschrieben; * 21. Januar 1861 in Le Mans; † 18. Februar 1915 bei Soissons) war ein französischer Offizier, zuletzt Général de division im Ersten Weltkrieg, und Militärtheoretiker. Sein Name wird häufig mit der Militärdoktrin der offensive à outrance (dt. „Offensive bis zum Äußersten“) in Verbindung gebracht.

## Leben
Loyzeau de Grandmaison stammte aus einer alten französischen Bürgersfamilie. Er besuchte von 1881 bis 1883 die Militärschule Saint-Cyr und wurde danach als Sous-Lieutenant dem in Rouen stationierten 20e bataillon de chasseurs à pied zugeteilt. Um 1892 kam er als Capitaine zum 1er régiment étranger in Sidi bel Abbès in Französisch-Nordafrika. Nach Tonkin detachiert, befehligte er dort von 1894 bis 1895 die Region Đồng Đăng an der chinesischen Grenze. Im folgenden Jahr kam er zum 131e régiment d'infanterie in Orléans und wurde im selben Jahr als Ritter in die Ehrenlegion aufgenommen. 1898 wurde er zur École supérieure de guerre zugelassen, wo er unter anderem bei Ferdinand Foch studierte, und wurde 1900 Bataillonskommandeur.
1906 in den Generalstab des Heeres berufen, wurde er im Oktober 1908 Chef des 3e bureau des Kriegsministeriums, zuständig für Operationen. In dieser Funktion hielt er im Frühjahr 1911 zwei Vorträge an der École de guerre über Militärdoktrin, die seinen Ruf als Vordenker der offensive à outrance begründeten. Mit ihnen beförderte er auch eine „Rebellion der Jungtürken“ in der französischen Militärführung gegen die eher defensiven Pläne des damaligen Oberbefehlshabers Victor-Constant Michel, die schließlich zu dessen Ablösung durch General Joffre führte.
1911 wurde Grandmaison als Oberst Kommandeur des 153e régiment d'infanterie in Toul, eines der Regimenter, die für die unmittelbare Verteidigung der Grenze zu Deutschland vorgesehen waren. Zu Beginn des Weltkrieges wurde Grandmaison in der Schlacht in Lothringen bei Morhange schwer verwundet. Im Oktober 1914 wurde er zum Kommandeur der 53. Division ernannt und zum Brigadegeneral befördert. Ab Januar 1915 führte er die 5e groupe de divisions de réserve, an deren Spitze er am 18. Februar bei Soissons in der Winterschlacht in der Champagne fiel.

## Schriften
- En territoire militaire. L'expansion française au Tonkin. Paris 1898.
- Dressage de l'infanterie en vue du combat offensif. Paris 1906.
- Deux conférences faites aux officiers de l'État-major de l'armée, février 1911. La notion de sûreté et l'engagement des grandes unités. Paris 1911.

title: Louis Loyzeau de Grandmaison

wikitext:
[[Datei:Louis de Grandmaison.png|mini|Louis Loyzeau de Grandmaison]]
'''François-Jules-<u>Louis</u> Loyzeau de Grandmaison''' (auch ''Loyseau'' geschrieben; * [[21. Januar]] [[1861]] in [[Le Mans]]; † [[18. Februar]] [[1915]] bei [[Soissons]]) war ein französischer Offizier, zuletzt [[Général de division]] im [[Erster Weltkrieg|Ersten Weltkrieg]], und Militärtheoretiker. Sein Name wird häufig mit der [[Militärdoktrin]] der {{lang|fr|''[[offensive à outrance]]''}} (dt. „Offensive bis zum Äußersten“) in Verbindung gebracht.

== Leben ==
Loyzeau de Grandmaison stammte aus einer alten französischen Bürgersfamilie. Er besuchte von 1881 bis 1883 die [[Militärschule Saint-Cyr]] und wurde danach als {{lang|fr|''Sous-Lieutenant''}} dem in [[Rouen]] stationierten {{lang|fr|''20e bataillon de [[Chasseurs à pied (Frankreich)|chasseurs à pied]]''}} zugeteilt. Um 1892 kam er als [[Hauptmann (Offizier)|Capitaine]] zum {{lang|fr|''1er régiment étranger''}} in [[Sidi bel Abbès]] in [[Französisch-Nordafrika]]. Nach [[Tonkin]] detachiert, befehligte er dort von 1894 bis 1895 die Region [[Đồng Đăng]] an der chinesischen Grenze. Im folgenden Jahr kam er zum {{lang|fr|''131e régiment d'infanterie''}} in [[Orléans]] und wurde im selben Jahr als Ritter in die [[Ehrenlegion]] aufgenommen. 1898 wurde er zur [[École supérieure de guerre]] zugelassen, wo er unter anderem bei [[Ferdinand Foch]] studierte, und wurde 1900 Bataillonskommandeur.

1906 in den [[Generalstab]] des Heeres berufen, wurde er im Oktober 1908 Chef des {{lang|fr|''3e bureau''}} des Kriegsministeriums, zuständig für Operationen. In dieser Funktion hielt er im Frühjahr 1911 zwei Vorträge an der {{lang|fr|École de guerre}} über Militärdoktrin, die seinen Ruf als Vordenker der {{lang|fr|''offensive à outrance''}} begründeten. Mit ihnen beförderte er auch eine „Rebellion der Jungtürken“ in der französischen Militärführung gegen die eher defensiven Pläne des damaligen Oberbefehlshabers [[Victor-Constant Michel]], die schließlich zu dessen Ablösung durch General [[Joseph Joffre|Joffre]] führte.

1911 wurde Grandmaison als [[Oberst]] Kommandeur des {{lang|fr|''153e régiment d'infanterie''}} in [[Toul]], eines der Regimenter, die für die unmittelbare Verteidigung der Grenze zu Deutschland vorgesehen waren. Zu Beginn des Weltkrieges wurde Grandmaison in der [[Schlacht in Lothringen]] bei [[Morhange]] schwer verwundet. Im Oktober 1914 wurde er zum Kommandeur der 53. Division ernannt und zum [[Brigadegeneral]] befördert. Ab Januar 1915 führte er die {{lang|fr|''5e groupe de divisions de réserve''}}, an deren Spitze er am 18. Februar bei Soissons in der [[Winterschlacht in der Champagne]] fiel.

== Schriften ==
* ''En territoire militaire. L'expansion française au Tonkin.'' Paris 1898.
* ''Dressage de l'infanterie en vue du combat offensif.'' Paris 1906.
* ''Deux conférences faites aux officiers de l'État-major de l'armée, février 1911. La notion de sûreté et l'engagement des grandes unités.'' Paris 1911.

== Literatur ==
* François Cochet: ''La Grande Guerre: Fin d'un monde, début d'un siècle.'' ISBN 978-2-262-04447-3.
* [[Spencer C. Tucker]]: ''The European Powers in the First World War: An Encyclopedia.'' Routledge, 2013, ISBN 978-1-135-50701-5, S. 311 f.

== Weblinks ==
* Charles W. Sanders, jr.: ''[https://www.rand.org/content/dam/rand/pubs/papers/2005/P7331.pdf No other Law: The French Army and the Doctrine of the Offensive.]'' RAND Corporation, 1987.

{{Normdaten|TYP=p|GND=1055400257|LCCN=nr/93/044954|VIAF=39254658}}

{{SORTIERUNG:Loyzeau De Grandmaison, Louis}}
[[Kategorie:Général de division (Frankreich)]]
[[Kategorie:Befehlshaber im Ersten Weltkrieg (Frankreich)]]
[[Kategorie:Militärtheoretiker]]
[[Kategorie:Mitglied der Ehrenlegion (Kommandeur)]]
[[Kategorie:Träger des Ordens der Heiligen Anna]]
[[Kategorie:Träger des Ordre des Palmes Académiques (Offizier)]]
[[Kategorie:Franzose]]
[[Kategorie:Geboren 1861]]
[[Kategorie:Gestorben 1915]]
[[Kategorie:Mann]]

{{Personendaten
|NAME=Loyzeau de Grandmaison, Louis
|ALTERNATIVNAMEN=Loyzeau de Grandmaison, François-Jules-Louis (vollständiger Name)
|KURZBESCHREIBUNG=französischer General und Militärtheoretiker
|GEBURTSDATUM=21. Januar 1861
|GEBURTSORT=[[Le Mans]]
|STERBEDATUM=18. Februar 1915
|STERBEORT=bei [[Soissons]]
}}


text:
# Альфа-радио
«Альфа Радио» — государственная белорусская радиостанция, запущенная 21 марта 1999 года.
Одна из старейших музыкально-информационных радиостанций Белоруссии.
Сразу после создания радиостанции контрольный пакет акций принадлежал негосударственному фонду поддержки предпринимателей при Министерстве предпринимательства и инвестиций. Однако уже в конце 2003 года контрольный пакет переходит в руки государства в лице Министерство информации Республики Беларусь.
Организационно «Альфа Радио» с 2015 года входит в крупнейшую редакцию «СБ Беларусь Сегодня». Отличительная особенность информационного радиовещания радиостанции — большое количество новостных программ и рубрик, диалоги с лидерами мнений в прямом эфире, интервью, комментарии, авторские аналитические, спортивные, культурные и музыкальные программы. К работе на радиостанции привлечена сильная авторская команда известных журналистов. Гостями эфира становятся популярные музыканты, актёры, спортсмены, писатели, врачи, политологи, экономисты, медийные персоны. В новостных выпусках радиостанции постоянно присутствуют комментарии специальных корреспондентов из всех областных центров Беларуси. Новости начинаются на 45-й минуте часа. Аудитория радиостанции — мужчины и женщины 35 лет и старше с доходом выше среднего. Музыкальная составляющая радиостанции — хиты 1980-х, 1990-х, начала 2000-х годов. Музыка разделена на 15-минутные блоки. В начале каждого музыкального блока специальные заставки ориентируют слушателей по годам и направлениям музыки.
С 2005 года вручала свою музыкальную премию «Золотое ухо», церемонии которой прошли четырежды.
С 16.03.2020 — смена формата и сетки вещания, появление в эфире утреннего шоу «Будни», ряда новых передач, выпуски новостей и прогноза погоды переместились в начало часа. Смена логотипа и фирменного оформления радиостанции, новый слоган — Радио твоего дня. Запущен обновленный сайт радиостанции https://alfaradio.by/.

## Вещание в Белоруссии
Трансляция Альфа Радио ведётся в FM-диапазоне на следующих частотах:
- Минск — 107,9 FM;
- Брест — 100,8 FM;
- Витебск — 107,6 FM;
- Гродно — 98,4 FM;
- Солигорск ,Браслав — 95,7 FM;
- Полоцк,Новополоцк —100 FM;
- Слоним — 88,4 FM;
- Осиповичи — 93 FM;
- Гомель — 96,4 FM;
- Могилёв — 97,2 FM;
- Копыль — 103,5 FM (план);
- Сморгонь — 99,2 FM (план);
- Жлобин — 91,8 FM (план).

## Рейтинги
По результатам исследования, проведенного в 2018 году, радиостанция не попала в TOP-10 радиостанций Белоруссии по популярности.

## Награды
- 2002 — победитель «Радиомании-2002» в номинации «Юмористическая программа»[5]
- 2003 — победитель конкурса Международной радиопремии им. Попова в номинации «Лучшая радиостанция»[5][6]
- 2006 год — лауреат премии им. Попова в области радиовещания (за программу «Кукурузник шоу»)[6]
- 2007 год — лауреат премии им. Попова в номинации «Звукорежиссёр»[7]
- 2011 год — отмечена дипломом в номинации «Информационный ресурс» профессиональной премии «ТИБО-2011»[8]

## Критика
«Альфа Радио» критикуется программой «[Лукавые новости. Разоблачаем фейки] на белсате.
На радиостанции выходят пропагандистские передачи, которые не имеют ничего общего с независимой журналистикой. 24 февраля 2021 года ресурс "Кулуары KYKY" опубликовал методичку, действующую на радиостанции. Документ описывает методику воздействия на тональность программ радиостанции "Альфа Радио". Руководитель устанавливает положительную тональность по отношению к Лукашенко и белорусскому государству, а отрицательную - к оппозиционным политикам и странам, осудившим правовой беспредел в Беларуси. Утреннее ток-шоу "Будни" создает впечатление "глубинного вовлечения человека в мир транслируемой информации", лишенной альтернативных точек зрения. В рубрике "Беларусь и мир" необходимо озвучивать "негативные моменты" в других странах.
"Альфа Радио" не поддерживает белорусскую культуру и язык, а предпочитает вещать на русском языке и играть зарубежную музыку.

title: Альфа-радио

wikitext:
{{Радиостанция
| название_радиостанции = Альфа Радио
| полное_название =
| логотип = Logo alfa radio BW.jpg
| город = Минск
| страна = {{Флаг Белоруссии|30пкс}} [[Беларусь]]
| формат = AC
| создан = 21 марта 1999 года в 9:03
| частота = 107,9 FM (в Минске)
| мачта = [[Телемачта Колодищи|Колодищи]]
| мощность = 2 кВт
| время_вещания = круглосуточно
| зона_вещания = [[Минск]]
[[Минская область]]
[[Витебск]]
[[Гродно]]
[[Брест]]
| доля = <3%
| координаты = ул. Б. Хмельницкого, 10а, Минск, 220013
| слоган = "Альфа Радио - радио твоего дня"
| основатель =
| владелец = [[Администрация президента Республики Беларусь]], Издательский дом «[[Беларусь сегодня]]»
| руководители =
| сайт = https://alfaradio.by
| on-line_трансляция = http://86.57.151.4:8009/listen.pls
}}

'''«Альфа Радио»''' — государственная [[Белоруссия|белорусская]] радиостанция, запущенная 21 марта 1999 года.

Одна из старейших музыкально-информационных радиостанций Белоруссии.

Сразу после создания радиостанции [[контрольный пакет акций]] принадлежал негосударственному фонду поддержки предпринимателей при Министерстве предпринимательства и инвестиций. Однако уже в конце 2003 года контрольный пакет переходит в руки государства в лице [[Министерство информации Республики Беларусь]]<ref>{{Cite web|lang=ru-RU|url=https://onair.ru/main/themes/view/THID__176/|title=Сергей Кузин уезжает из Беларуси|website=OnAir.ru|access-date=2022-08-30|archive-date=2022-08-30|archive-url=https://web.archive.org/web/20220830140407/https://onair.ru/main/themes/view/THID__176/|url-status=live}}</ref>.

Организационно «Альфа Радио» с 2015 года входит в крупнейшую редакцию «[[Советская Белоруссия (газета)|СБ Беларусь Сегодня]]». Отличительная особенность информационного радиовещания радиостанции — большое количество новостных программ и рубрик, диалоги с лидерами мнений в прямом эфире, интервью, комментарии, авторские аналитические, спортивные, культурные и музыкальные программы. К работе на радиостанции привлечена сильная авторская команда известных журналистов. Гостями эфира становятся популярные музыканты, актёры, спортсмены, писатели, врачи, политологи, экономисты, медийные персоны. В новостных выпусках радиостанции постоянно присутствуют комментарии специальных корреспондентов из всех областных центров Беларуси. Новости начинаются на 45-й минуте часа. Аудитория радиостанции — мужчины и женщины 35 лет и старше с доходом выше среднего. Музыкальная составляющая радиостанции — хиты 1980-х, 1990-х, начала 2000-х годов. Музыка разделена на 15-минутные блоки. В начале каждого музыкального блока специальные заставки ориентируют слушателей по годам и направлениям музыки.

С 2005 года вручала свою музыкальную премию «Золотое ухо», церемонии которой прошли четырежды<ref>{{Cite web|url=https://news.tut.by/culture/344164.html|title=Отчего в Беларуси нет своей "Грэмми"?|last=Прокопович|first=Виктория|date=2013-04-16|website=|publisher=[[TUT.BY]]|language=ru|archive-url=https://web.archive.org/web/20191004163343/https://news.tut.by/culture/344164.html|archive-date=2019-10-04|access-date=2019-10-04|work=Завтра твоей страны|url-status=live}}</ref>.

С 16.03.2020 — смена формата и сетки вещания, появление в эфире утреннего шоу «Будни», ряда новых передач, выпуски новостей и прогноза погоды переместились в начало часа<ref>{{Cite web|url=https://www.sb.by/articles/alfa-radio-perezagruzka.html|title=«Альфа Радио» встречает весну в новом формате|date=2020-03-20|publisher=[[Советская Белоруссия (газета)|Советская Белоруссия]]|lang=ru|access-date=2020-03-21|archive-date=2020-03-20|archive-url=https://web.archive.org/web/20200320045858/https://www.sb.by/articles/alfa-radio-perezagruzka.html|url-status=live}}</ref>. Смена логотипа и фирменного оформления радиостанции, новый слоган — Радио твоего дня. Запущен обновленный сайт радиостанции [https://alfaradio.by/about/ https://alfaradio.by/].

== Вещание в Белоруссии ==
Трансляция Альфа Радио ведётся в FM-диапазоне на следующих частотах:
* [[Минск]] — 107,9 FM;
* [[Брест]] — 100,8 FM;
* [[Витебск]] — 107,6 FM;
* [[Гродно]] — 98,4 FM;
* [[Солигорск]] ,[[Браслав]] — 95,7 FM;
* [[Полоцк]],[[Новополоцк]] —100 FM;
* [[Слоним]] — 88,4 FM;
* [[Осиповичи]] — 93 FM;
* [[Гомель]] — 96,4 FM;
* [[Могилёв]] — 97,2 FM;
* [[Копыль]] — 103,5 FM (план);
* [[Сморгонь]] — 99,2 FM (план);
* [[Жлобин]] — 91,8 FM (план).

== Рейтинги ==
По результатам исследования, проведенного в 2018 году, радиостанция не попала в TOP-10 радиостанций Белоруссии по популярности<ref>{{Cite web|url=https://marketing.by/analitika/issledovanie-populyarnosti-belaruskikh-radiostantsiy-reytingi-yanvar-aprel-2018-goda/|title=Исследование популярности беларуских радиостанций: рейтинги январь-апрель 2018 года|website=Marketing.by|access-date=2022-08-30|archive-date=2022-08-30|archive-url=https://web.archive.org/web/20220830132553/https://marketing.by/analitika/issledovanie-populyarnosti-belaruskikh-radiostantsiy-reytingi-yanvar-aprel-2018-goda/|url-status=live}}</ref>.

== Награды ==
* 2002 — победитель «Радиомании-2002» в номинации «Юмористическая программа»<ref name="Радиомания">{{cite web| author =| date =2003-05-08| url =http://news.tut.by/society/23316.html| title ="Альфа радио" признано лучшей радиостанцией| work =| publisher =[[TUT.BY]]| access-date =2015-01-11| lang =| archive-date =2016-03-04| archive-url =https://web.archive.org/web/20160304210850/http://news.tut.by/society/23316.html| url-status =dead}}</ref>
* 2003 — победитель конкурса Международной радиопремии им. Попова в номинации «Лучшая радиостанция»<ref name="Радиомания" /><ref name="Попов">{{cite web | author = | date =2006-09-11 | url =http://www.alpha.by/news/124 | title =Альфа Радио вновь стало лауреатом премии им.Попова | work = | publisher = | access-date =2015-01-11 | lang = | archive-date =2015-01-11 | archive-url =https://web.archive.org/web/20150111204041/http://www.alpha.by/news/124 | url-status =dead }}</ref>
* 2006 год — лауреат премии им. Попова в области радиовещания (за программу «Кукурузник шоу»)<ref name="Попов" />
* 2007 год — лауреат премии им. Попова в номинации «Звукорежиссёр»<ref>{{cite web| author = Дмитрий Дергач| date = 2007-09-07| url = http://www.spblife.info/roks_radio/premia_popova| title = Профессиональная Премия Попова в области Радиовещания 2007- лауреаты| work = | publisher = | access-date = 2015-01-11| lang = | archive-date = 2017-08-19| archive-url = https://web.archive.org/web/20170819190645/http://www.spblife.info/roks_radio/premia_popova| url-status = dead}}</ref>
* 2011 год — отмечена дипломом в номинации «Информационный ресурс» профессиональной премии «[[ТИБО]]-2011»<ref>{{cite web| author =| date =2011-04-28| url =http://www.belta.by/ru/all_news/society?id=552592| title =Официальный сайт БЕЛТА признан лучшим информационным ресурсом интернет-премии "ТИБО- 2011"| work =| publisher =[[Белорусское телеграфное агентство|БЕЛТА]]| access-date =2015-01-11| lang =| url-status =dead| archive-url =https://web.archive.org/web/20150111200249/http://www.belta.by/ru/all_news/society?id=552592| archive-date =2015-01-11}}</ref>

== Критика ==
«Альфа Радио» критикуется программой «[Лукавые новости. Разоблачаем фейки] на [[БелСат|белсате]]<ref>{{Cite web|lang=ru|url=https://belsat.eu/ru/programs/02-09-2022-sanktsii-protiv-moskvy-i-minska-ne-ugrobyat-kofe-i-banany/|title=Санкции против Москвы и Минска не угробят кофе и бананы|website=belsat.eu|access-date=2022-09-10|archive-date=2022-09-10|archive-url=https://web.archive.org/web/20220910090755/https://belsat.eu/ru/programs/02-09-2022-sanktsii-protiv-moskvy-i-minska-ne-ugrobyat-kofe-i-banany/|url-status=live}}</ref><ref>{{Cite web|lang=ru|url=https://belsat.eu/ru/programs/20-05-2022-kreml-schitaet-amerikanskie-dengi/|title=Кремль считает американские деньги|website=belsat.eu|access-date=2022-09-10|archive-date=2022-09-10|archive-url=https://web.archive.org/web/20220910090756/https://belsat.eu/ru/programs/20-05-2022-kreml-schitaet-amerikanskie-dengi/|url-status=live}}</ref><ref>{{Cite web|lang=ru|url=https://belsat.eu/ru/programs/22-04-2022-lukashenko-i-putin-pereplyunut-ilona-maska/|title=Лукашенко и Путин переплюнут Илона Маска?|website=belsat.eu|access-date=2022-09-10|archive-date=2022-09-10|archive-url=https://web.archive.org/web/20220910090745/https://belsat.eu/ru/programs/22-04-2022-lukashenko-i-putin-pereplyunut-ilona-maska/|url-status=live}}</ref>.

На радиостанции выходят пропагандистские передачи, которые не имеют ничего общего с независимой журналистикой. 24 февраля 2021 года ресурс "Кулуары KYKY" опубликовал методичку, действующую на радиостанции<ref>{{Cite web|url=https://t.me/kyky_org/15949?single|title=Кулуары KYKY|website=Telegram|access-date=2023-04-04|archive-date=2023-04-04|archive-url=https://web.archive.org/web/20230404045800/https://t.me/kyky_org/15949?single|url-status=live}}</ref>. Документ описывает методику воздействия на тональность программ радиостанции "Альфа Радио". Руководитель устанавливает положительную тональность по отношению к Лукашенко и белорусскому государству, а отрицательную - к оппозиционным политикам и странам, осудившим правовой беспредел в Беларуси. Утреннее ток-шоу "Будни" создает впечатление "глубинного вовлечения человека в мир транслируемой информации", лишенной альтернативных точек зрения. В рубрике "Беларусь и мир" необходимо озвучивать "негативные моменты" в других странах.

"Альфа Радио" не поддерживает белорусскую культуру и язык, а предпочитает вещать на русском языке и играть зарубежную музыку<ref>{{Cite web|lang=ru|url=https://alfaradio.by/|title=Слушать Альфа Радио онлайн|website=alfaradio.by|access-date=2023-04-29|archive-date=2023-04-28|archive-url=https://web.archive.org/web/20230428234532/https://alfaradio.by/|url-status=live}}</ref>.

== Примечания ==
{{примечания}}

== Ссылки ==
* [https://onlineradiomix.com/radio/alfaradio-by «Альфа Радио» онлайн] в каталоге [https://onlineradiomix.com/radio ONLINE RADIO MIX Беларусь]

[[Категория:Радиостанции на русском языке]]
[[Категория:Появились в 1999 году в Беларуси]]
[[Категория:Радиостанции Беларуси]]

title: Альфа Радио

Город: Минск

Страна: Беларусь

Слоган: "Альфа Радио - радио твоего дня"

Формат: AC

Частота: 107,9 FM (в Минске)

Мачта: Колодищи

Мощность: 2 кВт

Время вещания: круглосуточно

Зона вещания: Минск · Минская область · Витебск · Гродно · Брест

Дата начала вещания: 21 марта 1999 года в 9:03

Координаты: ул. Б. Хмельницкого, 10а, Минск, 220013

Владелец: Администрация президента Республики Беларусь, Издательский дом «Беларусь сегодня»


text:
# الزناتي خليفة (فلم)
الزناتي خليفة فيلم مصري أُنتج عام 1948، من تأليف حسن حلمي وأبو السعود الإبياري وإخراج حسن حلمي وبطولة عبد العزيز خليل وزوزو نبيل.

## فريق العمل
الإخراج: حسن حلمي
التأليف:
- أبو السعود الإبياري
- حسن حلمي

الإنتاج: أفلام محمد أمين
الممثلون:
- عبد العزيز خليل
- زوزو نبيل
- فؤاد جعفر
- أحمد البيه
- حسن كامل
- سهام رفقي
- عبد العليم خطاب
- سناء سميح

## روابط خارجية
- مقالات تستعمل روابط فنية بلا صلة مع ويكي بيانات

title: الزناتي خليفة (فلم)

wikitext:
{{عن|الزناتي خليفة (فيلم)||زناتي (توضيح)}}
{{بطاقة فيلم
| اسم الفيلم = الزناتي خليفة
| صورة =
| عنوان الصورة =
| مخرج = [[حسن حلمي]]
| الصنف =
| كاتب = [[حسن حلمي]]
[[أبو السعود الإبياري]]
| بطولة = [[عبد العزيز خليل]]
[[زوزو نبيل]]
| منتج = أفلام محمد أمين
| موسيقى =
| سينماتوغرافيا =
| مونتاج =
| موزع =
| تاريخ الصدور = [[1948]]
| مدة الفيلم = 105 دقيقة
| البلد = {{علم المملكة المصرية}}
| لغة الفيلم = [[اللغة العربية|العربية]]
| جوائز =
| ميزانية =
| الإيرادات =
| سبقه =
| تبعه =
| الموقع الرسمي =
| رمز دليل الأفلام =
| الرمز =
| السينما = 2011341
}}'''الزناتي خليفة''' فيلم [[مصر]]ي أُنتج عام [[قائمة الأفلام المصرية سنة 1948|1948]]، من تأليف [[حسن حلمي]] و[[أبو السعود الإبياري]] وإخراج حسن حلمي وبطولة [[عبد العزيز خليل]] و[[زوزو نبيل]].<ref>{{قاعدة بيانات الأفلام العربية|2011341}}</ref><ref>{{استشهاد بويب| مسار = https://www.imdb.com/title/tt0300689/ | عنوان = معلومات عن الزناتي خليفة (فيلم) على موقع imdb.com | ناشر = imdb.com| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20170209002948/http://www.imdb.com/title/tt0300689/ | تاريخ أرشيف = 9 فبراير 2017 }}</ref><ref>{{استشهاد بويب | مسار = http://www.elfilm.com/title/296433/ | عنوان = معلومات عن الزناتي خليفة (فيلم) على موقع elfilm.com | ناشر = elfilm.com }}{{وصلة مكسورة}}</ref>

== فريق العمل ==
'''الإخراج:''' [[حسن حلمي]]

'''التأليف:'''
* [[أبو السعود الإبياري]]
* حسن حلمي
'''الإنتاج:''' أفلام محمد أمين

'''الممثلون:'''
* [[عبد العزيز خليل]]
* [[زوزو نبيل]]
* [[فؤاد جعفر]]
* [[أحمد البيه]]
* [[حسن كامل]]
* [[سهام رفقي]]
* [[عبد العليم خطاب]]
* [[سناء سميح]]

== روابط خارجية ==
* {{روابط فنية}}
== مراجع ==
{{مراجع}}

{{حسن حلمي}}
{{أفلام أبو السعود الإبياري}}

{{شريط بوابات|مصر|السينما المصرية|سينما}}

{{بذرة فيلم مصري}}

{{ترتيب_افتراضي:زناتي خليفة، ال}}
[[تصنيف:أفلام أبو السعود الإبياري]]
[[تصنيف:أفلام مصرية بالأبيض والأسود]]
[[تصنيف:أفلام مصرية إنتاج 1948]]

title: معلومات عامة

مدة العرض: 105 دقيقة

اللغة الأصلية: العربية

البلد: المملكة المصرية

title: الطاقم

المخرج: حسن حلمي

الكاتب: حسن حلمي · أبو السعود الإبياري

البطولة: عبد العزيز خليل · زوزو نبيل

title: صناعة سينمائية

المنتج: أفلام محمد أمين


text:
# Zapaśniki
Zapaśniki (biał. Запаснікі; ros. Запасники) – wieś na Białorusi, w obwodzie witebskim, w rejonie głębockim, w sielsowiecie Udział.

## Historia
W czasach zaborów ówczesna wieś w granicach Imperium Rosyjskiego.
W dwudziestoleciu międzywojennym kolonia leżała w Polsce, w województwie wileńskim, w powiecie duniłowickim (od 1926 postawskim), w gminie Łuck (od 1927 gmina Kozłowszczyzna).
Według Powszechnego Spisu Ludności z 1921 roku zamieszkiwały tu 93 osoby, 32 było wyznania rzymskokatolickiego, 61 prawosławnego. Jednocześnie 8 mieszkańców zadeklarowało polską przynależność narodową, a 85 białoruska. Było tu 18 budynków mieszkalnych. W 1931 w 24 domach zamieszkiwało 106 osób.
Miejscowość należała do parafii rzymskokatolickiej w Mosarzu i prawosławnej w m. Wierzchnie. Podlegała pod Sąd Grodzki w Duniłowiczach i Okręgowy w Wilnie; właściwy urząd pocztowy mieścił się w Mosarzu.

wikiname: plwiki

title: Zapaśniki

in_language: pl

wikitext:
{{Miejscowość infobox
 |nazwa                        = Zapaśniki
 |nazwa oryginalna             = {{k|be|Запаснікі}}
 |zdjęcie                      =
 |opis zdjęcia                 =
 |alt zdjęcia                  =
 |herb                         =
 |flaga                        =
 |dopełniacz nazwy             =
 |państwo                      = BY-VI
 |1. jednostka administracyjna = [[obwód witebski|witebski]]
 |2. jednostka administracyjna = [[rejon głębocki|głębocki]]
 |3. jednostka administracyjna = [[Sielsowiet Udział|Udział]]
 |powierzchnia                 =
 |wysokość                     =
 |rok                          = 2009
 |liczba ludności              = 31<ref name=spis>{{Cytuj stronę | url = https://archive.ph/20150625020333/http://pop-stat.mashke.org/belarus-census/viciebskaja.htm | tytuł = Liczby ludności miejscowości obwodu witebskiego na podstawie spisu ludności wg stanu na dzień 14 października 2009 roku | data dostępu = | język = ru}}</ref>
 |gęstość zaludnienia          =
 |numer kierunkowy             =
 |kod pocztowy                 =
 |tablice rejestracyjne        =
 |współrzędne                  = 55°11′48″N 27°26′35″E
 |commons                      =
 |www                          =
}}
'''Zapaśniki''' ({{w języku|be|Запаснікі}}; {{w języku|ru|Запасники}}) – wieś na [[Białoruś|Białorusi]], w [[Obwód witebski|obwodzie witebskim]], w [[Rejon głębocki|rejonie głębockim]], w [[Sielsowiet Udział|sielsowiecie Udział]].

== Historia ==
W czasach [[Ziemie Rzeczypospolitej pod zaborami|zaborów]] ówczesna wieś w granicach [[Imperium Rosyjskie]]go<ref>{{SgKP|XIV|398|Zapaśniki, wieś, powiat dzisieński, gmina Łuck}}</ref>.

W dwudziestoleciu międzywojennym kolonia leżała w [[II Rzeczpospolita|Polsce]], w [[Województwo wileńskie (II Rzeczpospolita)|województwie wileńskim]]<ref name="uwaga122" group="uwaga">Przynależność wojewódzka zmieniała się. Wieś leżała w [[Województwo nowogródzkie (II Rzeczpospolita)|województwie nowogródzkim]] (1921–1922), w [[Ziemia Wileńska|Ziemi Wileńskiej]] (1922–1926) i w województwie wileńskim (od 1926)</ref>, w [[Powiat duniłowicki|powiecie duniłowickim]] (od 1926 [[Powiat postawski|postawskim]]), w [[Łuck (gmina w województwie wileńskim)|gminie Łuck]] (od 1927 [[Kozłowszczyzna (gmina w województwie wileńskim)|gmina Kozłowszczyzna]])<ref>M.P. z 1927 r. nr 230, poz. 598</ref>.

Według [[Pierwszy Powszechny Spis Ludności|Powszechnego Spisu Ludności z 1921 roku]] zamieszkiwały tu 93 osoby, 32 było wyznania rzymskokatolickiego, 61 prawosławnego. Jednocześnie 8 mieszkańców zadeklarowało polską przynależność narodową, a 85 białoruska. Było tu 18 budynków mieszkalnych<ref name=":02222222">{{Cytuj |autor = |tytuł = Skorowidz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej: opracowany na podstawie wyników pierwszego powszechnego spisu ludności z dn. 30 września 1921 r. i innych źródeł urzędowych |data = 1924 |wolumin = 7, część 2 |s = 23}}</ref>. W 1931 w 24 domach zamieszkiwało 106 osób<ref name=":12">{{Cytuj |autor = |tytuł = Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej |data = 1938 |wolumin = 1 |miejsce = Warszawa |s = 42}}</ref>.

Miejscowość należała do [[Parafia św. Anny w Mosarzu|parafii rzymskokatolickiej w Mosarzu]] i prawosławnej w m. [[Wierzchnie]]. Podlegała pod Sąd Grodzki w [[Duniłowicze|Duniłowiczach]] i Okręgowy w [[Wilno|Wilnie]]; właściwy urząd pocztowy mieścił się w Mosarzu<ref name=":02">{{Cytuj |autor =  |tytuł = Skorowidz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej z oznaczeniem terytorjalnie im właściwych władz i urzędów oraz urządzeń komunikacyjnych |data = 1933 |miejsce = Przemyśl, Warszawa |s = 1974}}</ref>.

== Uwagi ==
{{Uwagi}}

== Przypisy ==
{{Przypisy}}

== Linki zewnętrzne ==

* {{SgKP|XIV|398|Zapaśniki, wieś, powiat dzisieński, gmina Łuck}}
{{Gmina Kozłowszczyzna (II Rzeczpospolita)}}

[[Kategoria:Wsie w rejonie głębockim]]
[[Kategoria:Kolonie w powiecie duniłowickim (II Rzeczpospolita)]]
[[Kategoria:Kolonie w powiecie postawskim (II Rzeczpospolita)]]

title: ZapaśnikiЗапаснікі

Państwo: Białoruś

Obwód: witebski

Rejon: głębocki

Sielsowiet: Udział


text:
# Santa Catarina (San Luis Potosí)
Santa Catarina (San Luis Potosí) é um município do estado de San Luis Potosí, no México.

title: Santa Catarina (San Luis Potosí)

wikitext:
{{Info/Localidade}}
'''Santa Catarina (San Luis Potosí)''' é um município do estado de [[San Luis Potosí (Estado)|San Luis Potosí]], no [[México]].<ref>{{Citar web |url=https://www.citypopulation.de/en/mexico/sanluispotosi/24031__santa_catarina/ |titulo=Santa Catarina (Municipality, San Luis Potosí, Mexico) - Population Statistics, Charts, Map and Location |acessodata=2021-04-28 |website=www.citypopulation.de}}</ref>{{Referências}}{{Esboço-geomx}}

[[Categoria:Cidades do México]]
[[Categoria:Municípios de San Luis Potosí]]

title: Geografia

País: México

Estado: San Luis Potosí

Sede: Santa Catarina (en)

title: Funcionamento

Estatuto: município do México (en)


text:
# Rouba Queijo
Rouba Queijo é um jogo de tabuleiro comercializado pela Grow nos anos 80/90.

## Componentes do Jogo
- 2 ratos de plástico com imã na parte inferior.
- 2 hastes de plástico com imã em uma das extremidades, para controlar os ratos no tabuleiro.
- Tabuleiro de plástico injetado simulando um porão com escadas, armários e as tocas dos ratos.
- Diversos dados que representavam o queijo.

## Objetivo
Os dados são jogados nas duas escadas que se encontra em duas das extremidades do tabuleiro, espalhando-os naturalmente. Cada jogador controla um rato no tabuleiro utilizando a haste plástica sob o tabuleiro. Os jogadores devem tentar levar o máximo de dados para dentro de sua própria toca. Quem "roubar" mais queijo, vence a partida.

## Ligações Externas
Site do Fabricante (O jogo não é mais produzido)

title: Rouba Queijo

wikitext:
{{Sem fontes|data=abril de 2020}}
Rouba Queijo é um jogo de tabuleiro comercializado pela [[Grow]] nos anos [[1980|80]]/[[1990|90]].

== Componentes do Jogo ==

* 2 ratos de plástico com imã na parte inferior.
* 2 hastes de plástico com imã em uma das extremidades, para controlar os ratos no tabuleiro.
* Tabuleiro de plástico injetado simulando um porão com escadas, armários e as tocas dos ratos.
* Diversos dados que representavam o queijo.

== Objetivo ==

Os dados são jogados nas duas escadas que se encontra em duas das extremidades do tabuleiro, espalhando-os naturalmente. Cada jogador controla um rato no tabuleiro utilizando a haste plástica sob o tabuleiro. Os jogadores devem tentar levar o máximo de dados para dentro de sua própria toca. Quem "roubar" mais queijo, vence a partida.

== Ligações Externas ==

[http://www.grow.com.br/ Site do Fabricante] (O jogo não é mais produzido)

{{esboço}}
[[Categoria:Jogos de tabuleiro]]
[[Categoria:Brinquedos da Grow]]