text:
# Щеглов Марк Олександрович
Марк Олександрович Щеглов (27 жовтня 1925, Чернігів, Чернігівська округа - 2 вересня 1956, Новоросійськ, Краснодарський край) - радянський літературний критик, литературознавець.

## Біографія
Батько Щеглова, Олександр Миколайович Щеглов (?—1940), та його мати, Неоніла Кашменська, — артисти провінційних драмтеатрів. Марк Щеглов народився у Чернігові, де сезонно грали у театрі батьки. У два роки від народження Щеглов захворів на кістковий туберкульоз і з п'яти років до дев'яти з невеликими перервами лікувався в дитячих здравницях у Криму та під Москвою.
З 1935 по 1940 р. жив у Москві. Батько пішов із сім'ї, працював у Реалістичному театрі та займався літературною діяльністю, писав вірші, в основному дитячі, під псевдонімом Ан, друкувався в журналах «Чиж» та «Ёж». Мати працювала педагоинею-позашкільницею та музичною вихователькою з дітьми (у дитячих лікувальних закладах та дитячих садках). В 1941 Щеглов разом з тублікарнею, де проходив лікування, був евакуйований на Урал. У 1943-1945 р.р. лікувався під Москвою, у Звенигороді. У 1945 році вступив до 10 класу школи робітничої молоді при ВРЗ ім. 1905 року у Москві. Закінчив середню школу у 1946 році та вступив до МДУ на заочне відділення філологічного факультету. Курс школи та університету Щеглов проходив переважно заочно. Працював ретушером, художником у артелях. У 1950 році через загострення перебігу хвороби його помістили на лікування в тублікарню «Поліванове» під Москвою. Повернувшись із лікарні, у 1951-1953 роках займався на 4-5 курсах філологічного факультету МДУ з російського відділення, який і закінчив з відзнакою у 1953 році, навчався в аспірантурі.
Дружив із Володимиром Лакшиним та Феліксом Світловим. «Я згадую його то вдома, в Електричному провулку біля Білоруського вокзалу, в цій маленькій, вузькій, як щілина, напівтемній кімнатці, що служила колись ванною і заселеною в епоху комуналок і „ущільнень“, — він сидить, підгорнувши ноги, на скрині, з книжкою у руках. То в кабінеті професора Гудзія, де йде толстовський семінарій, і Марк, який трохи спізнився і примостився в затишному кутку за етажеркою біля самих дверей, щось пише в зелененький зім'ятий блокнотик. То на скромній студентській гулянці, де він одразу стає центром дружнього гуртка, і гітара ходуном ходить у руках його, і всі без слів визнають його першість і в пісні, і в жарті, і в серйозній розмові, що раптом зав'язалася. То в редакції журналу, куди він насилу, грюкаючи милицями, піднімається по високих сходах з рукописом, згорнутим у трубочку і бовтається збоку на мотузці, щоб не позичати руки ... Але найчастіше і найвиразніше я згадую чомусь, як у час весняних він сидить на камінні старої огорожі в університетському садку, знявши капелюх, притуливши збоку милиці, покурює, злегка задерши голову, з насолодою жмуриться на сонці і з доброю цікавістю вдивляється в обличчя тих, хто входить і виходить, грюкаючи дверима, з будівлі факультету. Він нікого не чекає, не шукає, йому просто радісно дивитися на метушливе, галасливе студентське життя і почуватися причетним до неї» (Ст. Лакшин).
Помер у Новоросійську, де не вистачило стрептоміцину для його лікування. «Один із найталановитіших представників нового покоління радянської літератури, Щеглов був критиком з обдаруванням сильним і яскравим. Великі надії пов'язували ми з його ім'ям», — говорилося в некролозі, підписаному Костянтином Федіним, Корнєєм Чуковським, Борисом Пастернаком, Іллею Еренбургом, Миколою Погодіним, Костянтином Паустовським.

## Творчість
З юних років Щеглов писав вірші, у роки навчання співпрацював у Радінформбюро та ВОКСі, писав рецензії на новинки літератури. Широка літературно-критична діяльність Щеглова тривала три роки. Дипломна робота Щеглова була за рекомендацією М. Гудзія частково опублікована О. Твардовським у журналі "Новий світ" (1953): стаття "Особливості сатири Льва Толстого" стала першим помітним виступом Щеглова-критика. Автор полемізував із літературознавцем-ортодоксом В. Єрміловим.
Їм написані, в основному для «Нового світу», десятки статей та рецензій (про творчість В. Іванова, Л. Леонова, В. Некрасова, С. Антонова та ін.), роботи про класичну спадщину (про Л. Толстого, Ф. Достоєвського, О. Блока), проблемно-теоретичні статті «Реалізм сучасної доби» (опубл. 1958). Публікувався він і в інших журналах - "Дружбі народів", "Октябрі", "Молодій гвардії", співпрацював з Держлітвидавом.
Щеглов як критик легітимував у контексті епохи теми (сатира у Толстого) та імена (Блок та Єсенін як поети першого ряду, Грін-романтик). Стаття «"Російський ліс" Л. Леонова» (1954) викликала гостру полеміку у пресі. Критик негативно характеризував «храмовництво», екстатичний символізм у темі лісу у Леонова: у романі «напружена виспріння сусідить із красою, а задушевність — майже з бездушністю». Він поєднував у собі серйозну філологічну культуру з ідейним ідеалізмом, гострим почуттям сучасності, ліризмом та сердечністю. Виступав проти ілюстративності, напівправди у літературі, безконфліктності у драматургії. Його роботам властиві точний смак, вільний, емоційний стиль. Опубліковані посмертно щоденники та листи Щеглова, названі при першій публікації «Студентські зошити» (1963).

## Твори
- Литературно-критические статьи. Из дневников и писем [Предисл. Н. Гудзия]. 2 изд. — М., 1965.
- Литературная критика [Предисл. Н. Гудзия]. — М., 1971.
- Студенческие тетради [Вступ. ст. Б. Панкина]. — М., 1973 .
- Любите людей: Статьи. Дневники. Письма [Вступ. ст. В. Лакшина]. — М.: Советский писатель, 1987. — 512 с.

title: Щеглов Марк Олександрович

wikitext:
{{Особа}}
'''Марк Олександрович Щеглов''' ([[27 жовтня]] [[1925]], [[Чернігів]], [[Чернігівська округа]] - [[2 вересня]] [[1956]], [[Новоросійськ]], [[Краснодарський край]]) - радянський [[Літературний критик|літературний критик]], [[Літературознавець|литературознавець]].

== Біографія ==
Батько Щеглова, Олександр Миколайович Щеглов (?—1940), та його мати, Неоніла Кашменська, — артисти провінційних [[Драматичний театр|драмтеатрів]]. Марк Щеглов народився у Чернігові, де сезонно грали у театрі батьки. У два роки від народження Щеглов захворів на кістковий [[туберкульоз]] і з п'яти років до дев'яти з невеликими перервами лікувався в дитячих здравницях у [[Крим|Криму]] та під [[Москва|Москвою]].

З 1935 по 1940 р. жив у Москві. Батько пішов із сім'ї, працював у Реалістичному театрі та займався літературною діяльністю, писав вірші, в основному дитячі, під псевдонімом Ан, друкувався в журналах «Чиж» та «Ёж». Мати працювала педагоинею-позашкільницею та музичною вихователькою з дітьми (у дитячих лікувальних закладах та дитячих садках). В 1941 Щеглов разом з тублікарнею, де проходив лікування, був евакуйований на [[Урал (регіон)|Урал]]. У 1943-1945 р.р. лікувався під Москвою, у [[Звенигород (Московська область)|Звенигороді]]. У 1945 році вступив до 10 класу школи робітничої молоді при ВРЗ ім. 1905 року у Москві. Закінчив середню школу у 1946 році та вступив до [[Московський державний університет імені М. В. Ломоносова|МДУ]] на заочне відділення філологічного факультету. Курс школи та університету Щеглов проходив переважно заочно. Працював ретушером, художником у артелях. У 1950 році через загострення перебігу хвороби його помістили на лікування в тублікарню «Поліванове» під Москвою. Повернувшись із лікарні, у 1951-1953 роках займався на 4-5 курсах філологічного факультету МДУ з російського відділення, який і закінчив з відзнакою у 1953 році, навчався в аспірантурі.

Дружив із Володимиром Лакшиним та Феліксом Світловим. ''«Я згадую його то вдома, в Електричному провулку біля [[Москва-Пасажирська-Смоленська|Білоруського вокзалу]], в цій маленькій, вузькій, як щілина, напівтемній кімнатці, що служила колись ванною і заселеною в епоху комуналок і „ущільнень“, — він сидить, підгорнувши ноги, на скрині, з книжкою у руках. То в кабінеті професора Гудзія, де йде толстовський семінарій, і Марк, який трохи спізнився і примостився в затишному кутку за етажеркою біля самих дверей, щось пише в зелененький зім'ятий блокнотик. То на скромній студентській гулянці, де він одразу стає центром дружнього гуртка, і гітара ходуном ходить у руках його, і всі без слів визнають його першість і в пісні, і в жарті, і в серйозній розмові, що раптом зав'язалася. То в редакції журналу, куди він насилу, грюкаючи милицями, піднімається по високих сходах з рукописом, згорнутим у трубочку і бовтається збоку на мотузці, щоб не позичати руки ... Але найчастіше і найвиразніше я згадую чомусь, як у час весняних він сидить на камінні старої огорожі в університетському садку, знявши капелюх, притуливши збоку милиці, покурює, злегка задерши голову, з насолодою жмуриться на сонці і з доброю цікавістю вдивляється в обличчя тих, хто входить і виходить, грюкаючи дверима, з будівлі факультету. Він нікого не чекає, не шукає, йому просто радісно дивитися на метушливе, галасливе студентське життя і почуватися причетним до неї»'' (Ст. Лакшин).

Помер у [[Новоросійськ|Новоросійську]], де не вистачило [[Стрептоміцин|стрептоміцину]] для його лікування. ''«Один із найталановитіших представників нового покоління радянської літератури, Щеглов був критиком з обдаруванням сильним і яскравим. Великі надії пов'язували ми з його ім'ям»'', — говорилося в некролозі, підписаному [[Федін Костянтин Олександрович|Костянтином Федіним]], [[Чуковський Корній Іванович|Корнєєм Чуковським]], [[Пастернак Борис Леонідович|Борисом Пастернаком]], [[Еренбург Ілля Григорович|Іллею Еренбургом]], Миколою Погодіним, [[Паустовський Костянтин Георгійович|Костянтином Паустовським]]<ref>Литературная Москва. Сб. 2-й. М., 1956, с. 791.</ref>.

== Творчість ==
З юних років Щеглов писав вірші, у роки навчання співпрацював у [[Радінформбюро]] та ВОКСі, писав рецензії на новинки літератури. Широка літературно-критична діяльність Щеглова тривала три роки. Дипломна робота Щеглова була за рекомендацією [[Гудзій Микола Каленикович|М. Гудзія]] частково опублікована [[Твардовський Олександр Трифонович|О. Твардовським]] у журналі "[[Новый мир|Новий світ]]" (1953): стаття "Особливості сатири Льва Толстого" стала першим помітним виступом Щеглова-критика. Автор полемізував із літературознавцем-ортодоксом В. Єрміловим.

Їм написані, в основному для «Нового світу», десятки статей та рецензій (про творчість В. Іванова, [[Леонов Леонід Максимович|Л. Леонова]], [[Некрасов Віктор Платонович|В. Некрасова]], С. Антонова та ін.), роботи про класичну спадщину (про Л. Толстого, Ф. Достоєвського, О. Блока), проблемно-теоретичні статті «Реалізм сучасної доби» (опубл. 1958). Публікувався він і в інших журналах - "Дружбі народів", "Октябрі", "Молодій гвардії", співпрацював з Держлітвидавом.

Щеглов як критик легітимував у контексті епохи теми (сатира у Толстого) та імена (Блок та Єсенін як поети першого ряду, Грін-романтик). Стаття «"Російський ліс" Л. Леонова» (1954) викликала гостру полеміку у пресі. Критик негативно характеризував «храмовництво», екстатичний символізм у темі лісу у Леонова: у романі ''«напружена виспріння сусідить із красою, а задушевність — майже з бездушністю»''. Він поєднував у собі серйозну філологічну культуру з ідейним ідеалізмом, гострим почуттям сучасності, ліризмом та сердечністю. Виступав проти ілюстративності, напівправди у літературі, безконфліктності у драматургії. Його роботам властиві точний смак, вільний, емоційний стиль. Опубліковані посмертно щоденники та листи Щеглова, названі при першій публікації «Студентські зошити» (1963).

== Твори ==
* Литературно-критические статьи. Из дневников и писем [Предисл. Н. Гудзия]. 2 изд. — М., 1965.
* Литературная критика [Предисл. Н. Гудзия]. — М., 1971.
* Студенческие тетради [Вступ. ст. Б. Панкина]. — М., 1973 .
* Любите людей: Статьи. Дневники. Письма [Вступ. ст. В. Лакшина]. — М.: Советский писатель, 1987. — 512 с.

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Література ==
* [Некролог] // Литературная Москва. Сб. 2. — M., 1956.
* ''Виноградов И.'' Встреча с М. Щегловым // [[Дружба народов]], 1959, № 8.
* ''Суровцев Ю.'' «Любимейшая жизнь охватывает меня…» // [[Литературная газета]], 1963, 20 авг.
* ''Золотусский И.'' «Студенческие тетради» [Рец.] // Литературная Россия, 1963, 27 дек.
* ''Щеглова-Кашменская Н. В.'' Марк Щеглов, мой сын… // [[Московский комсомолец]], 1966, 2 сентября.
* ''[[Панкін Борис Дмитрович|Панкин Б.]]'' Мы — в лагере Добра. Литературно-критич. ст. — М., 1966 .
* ''Буртин Ю.'' Марк Щеглов — критик // [[Новый мир]], 1966, № 6.
* ''Лакшин В.'' Марк Щеглов (Напоминание об одной судьбе) // Новый мир, 1969, № 5.
* Лакшин В. Я. Щеглов, Марк Александрович // Краткая литературная энциклопедия / Гл. ред. А. А. Сурков. — М. : Советская энциклопедия, 1975. — Т. 8. Флобер — Яшпал.
* ''Романенко В.'' Следовать призванию // Литературное обозрение, 1975, № 11.
* ''Светов Ф.'' Опыт биографии. М., 2006.
* ''Огрызко В.'' Он ломал перегородки // Литературная Россия, 2013, 12 июля.

[[Категорія:Випускники філологічного факультету Московського університету]]
[[Категорія:Померли в Новоросійську]]
[[Категорія:Уродженці Чернігова]]

title: Щеглов Марк Олександрович

Народився: 27 жовтня 1925 · Чернігів, Чернігівська округа, Українська СРР, СРСР

Помер: 2 вересня 1956 (30 років) · Новоросійськ, Краснодарський край, РРФСР, СРСР

Діяльність: літературознавець

Alma mater: Філологічний факультет МДУd

Знання мов: російська


text:
# Athletics at the 2016 Summer Paralympics – Men's 400 metres T38
The T38 category is for ambulant athletes with cerebral palsy. T38 athletes have the mildest form of impairment caused by cerebral palsy, often in only one limb, and not affecting the ability to run, walk or jump freely, although impairing performance. T38 athletes may suffer minor co-ordination difficulties.
The Athletics at the 2016 Summer Paralympics – Men's 400 metres T38 event at the 2016 Paralympic Games took place on 16–17 September 2016, at the Estádio Olímpico João Havelange.

## Heats

### Heat 1
10:00 16 September 2016:
| Rank | Lane | Bib  | Name                            | Nationality | Reaction | Time  | Notes |
| ---- | ---- | ---- | ------------------------------- | ----------- | -------- | ----- | ----- |
| 1    | 8    | 1305 | Dixon de Jesus Hooker Velasquez | Colombia    |          | 53.89 | Q     |
| 2    | 4    | 1274 | Wenjun Zhou                     | China       |          | 54.53 | Q     |
| 3    | 6    | 1245 | Jianwen Hu                      | China       |          | 58.37 | Q     |
| 4    | 7    | 1860 | Krishna Kumar Hari Das          | Malaysia    |          | 59.07 |       |
|      | 3    | 1679 | Abbas Al-Darraji                | Iraq        |          |       | DSQ   |
|      | 5    | 1059 | Evan O'HANLON                   | Australia   |          |       | DSQ   |

### Heat 2
10:07 16 September 2016:
| Rank | Lane | Bib  | Name                         | Nationality  | Reaction | Time  | Notes |
| ---- | ---- | ---- | ---------------------------- | ------------ | -------- | ----- | ----- |
| 1    | 6    | 1304 | Weiner Javier Diaz Mosquera  | Colombia     |          | 52.34 | Q     |
| 2    | 7    | 2078 | Dyan Neille Buis             | South Africa |          | 54.66 | Q     |
| 3    | 4    | 2273 | Mohamed Farhat Chida         | Tunisia      |          | 55.75 | Q     |
| 4    | 3    | 1272 | Huanghao Zhong               | China        |          | 55.99 | q     |
| 5    | 5    | 1873 | Angel Moises Enriquez Torres | Mexico       |          | 56.12 | q     |

## Final
17:59 17 September 2016:
| Rank                          | Lane | Bib  | Name                            | Nationality  | Reaction | Time  | Notes |
| ----------------------------- | ---- | ---- | ------------------------------- | ------------ | -------- | ----- | ----- |
| 1st place, gold medalist(s)   | 5    | 2078 | Dyan Neille Buis                | South Africa |          | 49.46 |       |
| 2nd place, silver medalist(s) | 7    | 1245 | Jianwen Hu                      | China        |          | 50.27 |       |
| 3rd place, bronze medalist(s) | 4    | 1304 | Weiner Javier Diaz Mosquera     | Colombia     |          | 51.44 |       |
| 4                             | 8    | 2273 | Mohamed Farhat Chida            | Tunisia      |          | 51.49 |       |
| 5                             | 3    | 1274 | Wenjun Zhou                     | China        |          | 52.43 |       |
| 6                             | 6    | 1305 | Dixon de Jesus Hooker Velasquez | Colombia     |          | 54.80 |       |
| 7                             | 2    | 1873 | Angel Moises Enriquez Torres    | Mexico       |          | 54.97 |       |
| 8                             | 1    | 1272 | Huanghao Zhong                  | China        |          | 55.06 |       |

wikiname: enwiki

in_language: en

wikitext:
{{short description|None}}

{{use dmy dates|date=October 2016}}
{{Infobox Paralympic event
|event = Men's 400 metres T38
|games = 2016 Summer
|image =
|caption =
|venue = [[Estádio Olímpico João Havelange]]
|dates = 16–17 September 2016
|competitors = 11
|nations = 8
|gold =  {{sortname|Dyan Neille|Buis}}
|goldNPC =  RSA
|silver =  {{sortname|Jianwen|Hu}}
|silverNPC = CHN
|bronze = {{sortname|Weiner Javier|Diaz Mosquera}}
|bronzeNPC = COL
}}
{{ParalympicsAthleticsCategories|T38|2016 Summer}}

The '''[[Athletics at the 2016 Summer Paralympics]] – Men's 400 metres T38''' event at the [[2016 Paralympic Games]] took place on 16–17 September 2016, at the [[Estádio Olímpico João Havelange]].

== Heats ==
=== Heat 1 ===
10:00 16 September 2016:<ref name="heats">{{cite web|title=Men's 400m - T38 - Heat 1|url=https://www.rio2016.com/en/paralympics/athletics-men-s-400m-t38-round-1-heat-1|publisher=Rio 2016 Paralympic Games|access-date=23 October 2016}}{{Dead link|date=June 2022 |bot=InternetArchiveBot |fix-attempted=yes }}</ref>

{| class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Rank
! Lane
! Bib
! Name
! Nationality
! Reaction
! Time
! Notes
|-bgcolor=ccffcc
| 1 || 8 || 1305 || align=left| {{sortname|Dixon de Jesus|Hooker Velasquez}}  || align=left| {{flagIPC|COL|2016 Summer}} ||  || 53.89 ||  '''{{abbr|Q|Qualified}}'''
|-bgcolor=ccffcc
| 2 || 4 || 1274 || align=left| {{sortname|Wenjun|Zhou|Zhou Wenjun (athlete)}}  || align=left| {{flagIPC|CHN|2016 Summer}} ||  || 54.53 ||  '''{{abbr|Q|Qualified}}'''
|-bgcolor=ccffcc
| 3 || 6 || 1245 || align=left| {{sortname|Jianwen|Hu}}  || align=left| {{flagIPC|CHN|2016 Summer}} ||  || 58.37 ||  '''{{abbr|Q|Qualified}}'''
|-
| 4 || 7 || 1860 || align=left| {{sortname|Krishna Kumar|Hari Das}}  || align=left| {{flagIPC|MAS|2016 Summer}} ||  || 59.07 ||
|-
|  || 3 || 1679 || align=left| {{sortname|Abbas|Al-Darraji}}  || align=left| {{flagIPC|IRQ|2016 Summer}} ||  ||  || '''{{abbr|DSQ|Disqualified}}'''
|-
|  || 5 || 1059 || align=left| {{sortname|Evan|O'HANLON}}  || align=left| {{flagIPC|AUS|2016 Summer}} ||  ||  || '''{{abbr|DSQ|Disqualified}}'''
|}

=== Heat 2 ===
10:07 16 September 2016:<ref name="heats"/>
{| class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Rank
! Lane
! Bib
! Name
! Nationality
! Reaction
! Time
! Notes
|-bgcolor=ccffcc
| 1 || 6 || 1304 || align=left| {{sortname|Weiner Javier|Diaz Mosquera}}  || align=left| {{flagIPC|COL|2016 Summer}} ||  || 52.34 ||  '''{{abbr|Q|Qualified}}'''
|-bgcolor=ccffcc
| 2 || 7 || 2078 || align=left| {{sortname|Dyan Neille|Buis}}  || align=left| {{flagIPC|RSA|2016 Summer}} ||  || 54.66 ||  '''{{abbr|Q|Qualified}}'''
|-bgcolor=ccffcc
| 3 || 4 || 2273 || align=left| {{sortname|Mohamed Farhat|Chida}}  || align=left| {{flagIPC|TUN|2016 Summer}} ||  || 55.75 ||  '''{{abbr|Q|Qualified}}'''
|-bgcolor=ccffcc
| 4 || 3 || 1272 || align=left| {{sortname|Huanghao|Zhong}}  || align=left| {{flagIPC|CHN|2016 Summer}} ||  || 55.99 ||  '''{{abbr|q|Qualified on time}}'''
|-bgcolor=ccffcc
| 5 || 5 || 1873 || align=left| {{sortname|Angel Moises|Enriquez Torres}}  || align=left| {{flagIPC|MEX|2016 Summer}} ||  || 56.12 ||  '''{{abbr|q|Qualified on time}}'''
|}

== Final ==
17:59 17 September 2016:<ref>{{cite web|title=Men's 400m - T38 - Final|url=https://www.rio2016.com/en/paralympics/athletics-men-s-400m-t38-final|publisher=Rio 2016 Paralympic Games|access-date=23 October 2016|archive-date=24 October 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161024090935/https://www.rio2016.com/en/paralympics/athletics-men-s-400m-t38-final|url-status=dead}}</ref>

{| class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Rank
! Lane
! Bib
! Name
! Nationality
! Reaction
! Time
! Notes
|-
| {{gold01}} || 5 || 2078 || align=left| {{sortname|Dyan Neille|Buis}} || align=left| {{flagIPC|RSA|2016 Summer}} ||  || 49.46 ||
|-
| {{silver02}} || 7 || 1245 || align=left| {{sortname|Jianwen|Hu}} || align=left| {{flagIPC|CHN|2016 Summer}} ||  || 50.27 ||
|-
| {{bronze03}} || 4 || 1304 || align=left| {{sortname|Weiner Javier|Diaz Mosquera}} || align=left| {{flagIPC|COL|2016 Summer}} ||  || 51.44 ||
|-
| 4 || 8 || 2273 || align=left| {{sortname|Mohamed Farhat|Chida}} || align=left| {{flagIPC|TUN|2016 Summer}} ||  || 51.49 ||
|-
| 5 || 3 || 1274 || align=left| {{sortname|Wenjun|Zhou|Zhou Wenjun (athlete)}} || align=left| {{flagIPC|CHN|2016 Summer}} ||  || 52.43 ||
|-
| 6 || 6 || 1305 || align=left| {{sortname|Dixon de Jesus|Hooker Velasquez}} || align=left| {{flagIPC|COL|2016 Summer}} ||  || 54.80 ||
|-
| 7 || 2 || 1873 || align=left| {{sortname|Angel Moises|Enriquez Torres}} || align=left| {{flagIPC|MEX|2016 Summer}} ||  || 54.97 ||
|-
| 8 || 1 || 1272 || align=left| {{sortname|Huanghao|Zhong}} || align=left| {{flagIPC|CHN|2016 Summer}} ||  || 55.06 ||
|}

==Notes==
{{reflist|30em}}

{{Portal bar|Sports|athletics}}

{{DEFAULTSORT:Athletics at the 2016 Summer Paralympics - Men's 400 metre T38}}
[[Category:Athletics at the 2016 Summer Paralympics]]
[[Category:2016 in men's athletics]]

title: Men's 400 metres T38 · at the XV Paralympic Games

Venue: Estádio Olímpico João Havelange

Dates: 16–17 September 2016

Competitors: 11 from 8 nations

title: Medalists

1st place, gold medalist(s): Dyan Neille Buis · South Africa

2nd place, silver medalist(s): Jianwen Hu · China

3rd place, bronze medalist(s): Weiner Javier Diaz Mosquera · Colombia


text:
# Карму, Карлуш ду
Карлуш Мануэл де Ашсенсан ду Карму де Алмейда (порт. Carlos Manuel de Ascensão do Carmo de Almeida; 21 декабря 1939, Лиссабон, Португалия — 1 января 2021, там же) — португальский певец, исполнитель фаду. Командор Ордена Инфанта дона Энрике, великий офицер Ордена Заслуг.

## Биография
Родился в Лиссабоне в семье книготорговца Алфреду де Алмейды (впоследствии владельца дома фаду O Faia) и исполнительницы фаду Лусилии ду Карму. Провёл детство в районе Бика.
Учился в лицее имени Пасуша Мануэла. В возрасте 15 лет уехал в Швейцарию, где в течение трёх лет учился в школе-интернате Institut auf dem Rosenberg, а позднее в Женеве изучал гостиничное дело.
В 1962 году в связи со смертью отца начал руководить домом фаду O Faia. С этим связано начало его музыкальной карьеры. В 1964 году он записал песню Loucura (впоследствии певец признавался, что выбрал именно эту песню как единственную в жанре фаду, текст которой он в то время знал).
В 1964 году женился на Марии Жудите де Соуза Леал. У них родилось трое детей: Сила, Бекаш и Жил.
С 1972 года вёл телепередачу Convívio Musical. В 1976 году был единственным в Португалии участником отбора на песенный конкурс «Евровидение». Во время отбора он исполнил восемь песен, среди которых наибольшее количество голосов набрала Flor de Verde Pinho на стихи Мануэла Алегре и музыку Жозе Низы.
С 1970-х годов Карлуш ду Карму начал гастролировать за рубежом: в Анголе, США, Канаде, Бразилии. 11 и 12 октября 1980 года выступил в концертном зале «Олимпия» в Париже, а в 1982 году — в концертном зале «Старая опера» во Франкфурте-на-Майне (запись выступления была издана на диске).
В 1997—1998 годах вёл музыкальную телепередачу Carlos do Carmo.
7 февраля 2019 объявил о завершении карьеры. В октябре — ноябре того же года состоялись три его прощальных концерта.
Умер от аневризмы 1 января 2021 года в лиссабонской больнице Санта-Мария. Похоронен на кладбище Празереш.

## Награды
4 сентября 1997 года президент Португалии Жорже Сампайю присвоил Карлушу ду Карму звание командора Ордена Инфанта дона Энрике.
В 2008 году в Испании вместе с поэтом Фернанду Пинту де Амаралом Карлуш ду Карму получил премию «Гойя» за лучшую песню за Fado da Saudade, прозвучавшую в фильме «Фаду» (2007) Карлоса Сауры.
В 2014 году Карлуш ду Карму стал вторым (после оперной певицы Элизабете Матуш) португальцем — лауреатом премии «Латинская Грэмми».
28 ноября 2016 года президент Португалии Марселу Ребелу де Соуза объявил о присвоении Карлушу ду Карму звания великого офицера Ордена Заслуг. Награждение состоялось 3 декабря того же года.

## Дискография

### Синглы имини-альбомы
- Mário Simões e o seu Quarteto apresentando Carlos do Carmo (1963)
- Carlos do Carmo com Orquestra de Joaquim Luiz Gomes (1964)
- Mais Fados por Carlos do Carmo (1965)
- Fados do Meu Coração - Carlos do Carmo com a Orquestra de Joaquim Luís Gomes (1965)
- Fado Razão da Minha Vida - Carlos do Carmo e a Guitarra de Jaime Santos (1965)
- Carlos do Carmo (1967)
- Carlos do Carmo em Paris (1967)
- Carlos do Carmo canta Fado (1970)
- Carlos do Carmo no Curto Circuito (1970)
- Carlos do Carmo (1972)
- Por Morrer Uma Andorinha (1973)
- Carlos do Carmo (1973)
- Partir é Morrer um Pouco (1973)
- Carlos do Carmo (1973)
- Gaivota (1973)
- Não se Morre de Saudade (1973)
- Vim Para o Fado (1973)
- Something / Love Story (1973)
- Pomba Branca (1974)
- A Voz Que Eu Tenho (1975)
- Have a Smile on Your Face (1976)
- Have a Smile on Your Face (1976)
- Lisboa Menina e Moça (1976)
- O Que Sobrou de Um Queixume (1976)
- Carlos do Carmo e Don Byas (1976)
- Os Putos (1978)
- O Fado dos Cheirinhos (1979)
- Retalhos/Raiz (1980)
- Saudade de Elis (1980)

### Альбомы
- O Fado de Carlos do Carmo (1969)
- O Fado Em Duas Gerações (с Лусилией ду Карму, 1969)
- Carlos do Carmo (1970)
- Carlos do Carmo com a Orquestra de Jorge Costa Pinto (1972)
- Êxitos (1973)
- Por Morrer Uma Andorinha (1973)
- Fado Lisboa – An Evening At The “Faia” (с Лусилией ду Карму, 1974)
- Carlos do Carmo (1975)
- Uma Canção Para a Europa (1976)
- Um Homem na Cidade (1977)
- Carlos do Carmo com Guitarras (1978)
- Dez Fados Vividos (1978)
- Álbum (1980)
- Ao vivo no Olympia / Live at the Olympia / En Public a l’Olympia (1980)
- Um Homem no País (1983)
- Live Alte Oper Frankfurt (1983)
- Mais do que amor é amar (1986)
- Em Concerto (1987)
- Ao Vivo no Canecão (1988)
- Que se fez Homem de Cantar (1990)
- Margens (1996)
- Ao Vivo No CCB: Os Sucessos de 35 Anos de Carreira (1999)
- Nove Fados e uma Canção de Amor (2002)
- Ao Vivo no Coliseu dos Recreios de Lisboa (2004)
- Ao Vivo no Casino (с Маризой, 2004)
- Montepio Geral apresenta Orquestra Metropolitana de Lisboa e Carlos do Carmo (2005)
- À Noite (2007)
- Carlos do Carmo & Bernardo Sassetti (с Бернардо Сассетти, 2010)
- Ao Vivo no Casino do Estoril (2010)
- Maria João Pires/ Carlos do Carmo (с Марией Жуан Пиреш, 2012)
- Ao Vivo nas Salas Míticas (2012)

### Антологии
- O Maior Intérprete da Música Portuguesa (1979)
- A Arte e a Música de Carlos do Carmo (1982)
- A Touch Of Class (1985)
- O Melhor de Carlos do Carmo (1993)
- O Melhor dos Melhores, Carlos do Carmo (1994)
- Os Azulejos, O Fado e a Guitarra Portuguesa (2002)
- Do Tempo do Vinil (2003)
- O Fado do Público: Carlos do Carmo (2004)
- 40 Anos de Carreira (2005)
- Fado Maestro (2008)
- Voz Marinheira, Carlos do Carmo (2008)
- 100 Canções, 1 Vida (2010)

wikiname: ruwiki

title: Карму, Карлуш ду

in_language: ru

wikitext:
{{Музыкант
| Фон = вокалист
| Имя = Карлуш ду Карму
| Оригинал имени = {{Lang-pt|Carlos do Carmo}}
| Изображение = Carlos do Carmo.jpg
| Описание изображения =
| Имя при рождении =
| Полное имя = Карлуш Мануэл де Ашсенсан ду Карму де Алмейда ({{Lang-pt|Carlos Manuel de Ascensão do Carmo de Almeida}})
| Дата рождения = 21.12.1939
| Место рождения = {{МестоРождения|Лиссабон}}, [[Португалия]]
| Дата смерти = 01.01.2021
| Место смерти = {{МестоСмерти|Лиссабон}}, Португалия
| Похоронен =
| Страна = {{Флаг Португалии}} [[Португалия]]
| Профессии = {{певец|Португалии|XX века|XXI века}}
| Годы активности =
| Певческий голос =
| Инструменты =
| Жанры = [[фаду]]
| Псевдонимы =
| Коллективы =
| Лейбл текст =
| Лейблы = Universal Music
| Награды = {{{!}} style="background:transparent"
{{!}}{{Командор ордена Инфанта дона Энрике}}{{!!}}{{Великий офицер ордена Заслуг (Португалия)}}
{{!}}}
| Сайт =
}}
'''Карлуш Мануэл де Ашсенсан ду Карму де Алмейда''' ({{Lang-pt|Carlos Manuel de Ascensão do Carmo de Almeida}}; [[21 декабря]] [[1939 год|1939]], [[Лиссабон]], [[Португалия]] — [[1 января]] [[2021 год|2021]], там же) — португальский певец, исполнитель [[фаду]]. Командор [[Орден Инфанта дона Энрике|Ордена Инфанта дона Энрике]], великий офицер [[Орден Заслуг (Португалия)|Ордена Заслуг.]]

== Биография ==
Родился в Лиссабоне в семье книготорговца Алфреду де Алмейды (впоследствии владельца дома фаду {{Lang-pt2|O Faia}}) и исполнительницы фаду Лусилии ду Карму. Провёл детство в районе Бика<ref name=":0">{{Cite web|lang=pt|url=https://www.rtp.pt/play/p2770/e248852/entrevista-a-carlos-do-carmo|title=Entrevista a Carlos do Carmo de 05 Set 2016 - RTP Play - RTP|author=|website=RTP Play|date=2016-09-05|publisher=|access-date=2021-01-12|archive-date=2021-01-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20210114073215/https://www.rtp.pt/play/p2770/e248852/entrevista-a-carlos-do-carmo|url-status=live}}</ref>.

Учился в лицее имени Пасуша Мануэла. В возрасте 15 лет уехал в Швейцарию, где в течение трёх лет учился в школе-интернате [[Institut auf dem Rosenberg]]<ref name=":0" />, а позднее в Женеве изучал гостиничное дело<ref>{{Cite web|lang=pt|url=https://anabelamotaribeiro.pt/30560.html|title=Carlos do Carmo|author=|website=Anabela Mota Ribeiro|date=2005|publisher=|access-date=2021-01-12|archive-date=2021-01-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20210114091801/https://anabelamotaribeiro.pt/30560.html|url-status=live}}</ref>.

В 1962 году в связи со смертью отца начал руководить домом фаду {{Lang-pt2|O Faia}}. С этим связано начало его музыкальной карьеры. В 1964 году он записал песню {{Lang-pt2|Loucura}} (впоследствии певец признавался, что выбрал именно эту песню как единственную в жанре фаду, текст которой он в то время знал)<ref>{{Cite web|lang=pt|url=https://arquivos.rtp.pt/conteudos/carlos-do-carmo-2/#sthash.By7AJnXH.dpbs|title=Carlos do Carmo|author=|website=RTP Arquivos|date=2009-06-27|publisher=|access-date=2021-01-12|archive-date=2021-01-13|archive-url=https://web.archive.org/web/20210113225844/https://arquivos.rtp.pt/conteudos/carlos-do-carmo-2/#sthash.By7AJnXH.dpbs|url-status=live}}</ref>.

В 1964 году женился на Марии Жудите де Соуза Леал. У них родилось трое детей: Сила, Бекаш и Жил<ref>{{Cite news|title=Morreu o fadista Carlos do Carmo|author=|url=https://www.movenoticias.com/2021/01/morreu-o-fadista-carlos-do-carmo/|website=Move Notícias|date=2021-01-01|lang=pt|accessdate=2021-01-12|archivedate=2021-01-13|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210113104142/https://www.movenoticias.com/2021/01/morreu-o-fadista-carlos-do-carmo/}}</ref>.

С 1972 года вёл телепередачу {{Lang-pt2|Convívio Musical}}<ref>{{Cite news|title=Morreu o fadista Carlos do Carmo, ficará a voz inconfundível|author=|url=https://www.noticiasdearronches.com/post/morreu-o-fadista-carlos-do-carmo-ficar%C3%A1-a-voz-inconfund%C3%ADvel|website=Notícias de Arronches|date=2021-01-01|lang=pt|accessdate=2021-01-12|archivedate=2021-01-14|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210114073218/https://www.noticiasdearronches.com/post/morreu-o-fadista-carlos-do-carmo-ficar%C3%A1-a-voz-inconfund%C3%ADvel}}</ref>. В 1976 году был единственным в Португалии участником отбора на песенный конкурс «[[Евровидение-1976|Евровидение]]». Во время отбора он исполнил восемь песен, среди которых наибольшее количество голосов набрала {{Lang-pt2|Flor de Verde Pinho}} на стихи Мануэла Алегре и музыку Жозе Низы<ref>{{Cite web|lang=pt|url=https://observador.pt/especiais/um-homem-oito-musicas-e-dois-partidos-1976-e-as-historias-do-mais-insolito-festival-da-cancao/|title=Um homem, oito músicas e dois partidos: a história de Carlos do Carmo e do Festival da Canção de 1976|author=Diogo Lopes|website=Observador|date=2018-03-03|publisher=|access-date=2021-01-12|archive-date=2021-01-03|archive-url=https://web.archive.org/web/20210103164154/https://observador.pt/especiais/um-homem-oito-musicas-e-dois-partidos-1976-e-as-historias-do-mais-insolito-festival-da-cancao/|url-status=live}}</ref>.

С 1970-х годов Карлуш ду Карму начал гастролировать за рубежом: в Анголе, США, Канаде, Бразилии. 11 и 12 октября 1980 года выступил в концертном зале «[[Олимпия (концертный зал)|Олимпия]]» в Париже, а в 1982 году — в концертном зале «[[Старая опера]]» во Франкфурте-на-Майне (запись выступления была издана на диске)<ref name=":1">{{Cite web|lang=pt|url=https://www.museudofado.pt/fado/personalidade/carlos-do-carmo|title=Carlos do Carmo|author=|website=Museu do Fado|date=|publisher=|access-date=2021-01-12|archive-date=2021-01-13|archive-url=https://web.archive.org/web/20210113204307/https://www.museudofado.pt/fado/personalidade/carlos-do-carmo|url-status=live}}</ref>.

В 1997—1998 годах вёл музыкальную телепередачу {{Lang-pt2|Carlos do Carmo}}<ref name=":1" />.

7 февраля 2019 объявил о завершении карьеры. В октябре — ноябре того же года состоялись три его прощальных концерта<ref>{{Cite news|title=Carlos do Carmo anuncia que vai abandonar os palcos|author=|url=https://blitz.pt/principal/update/2019-02-07-Carlos-do-Carmo-anuncia-que-vai-abandonar-os-palcos|website=Blitz Expresso|date=2019-02-07|lang=pt|accessdate=2021-01-12|archivedate=2021-01-03|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210103164154/https://blitz.pt/principal/update/2019-02-07-Carlos-do-Carmo-anuncia-que-vai-abandonar-os-palcos}}</ref>.

Умер от [[Аневризма|аневризмы]] 1 января 2021 года в лиссабонской больнице Санта-Мария<ref>{{Cite news|title=Morreu o fadista Carlos do Carmo. Cerimónias fúnebres na segunda-feira|author=|url=https://www.dn.pt/cultura/morreu-o-fadista-carlos-do-carmo-13187199.html|website=Diário de Notícias|date=2021-01-01|lang=pt|accessdate=2021-01-12|archivedate=2021-01-03|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210103164151/https://www.dn.pt/cultura/morreu-o-fadista-carlos-do-carmo-13187199.html}}</ref>. Похоронен на кладбище Празереш<ref>{{Cite news|title=Carlos do Carmo: Dezenas aguardam saída da urna na Basílica da Estrela|author=|url=https://www.noticiasaominuto.com/pais/1658236/carlos-do-carmo-dezenas-aguardam-saida-da-urna-na-basilica-da-estrela|website=Notícias ao Minuto|date=2021-01-04|lang=pt|accessdate=2021-01-12|archivedate=2021-01-13|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210113180030/https://www.noticiasaominuto.com/pais/1658236/carlos-do-carmo-dezenas-aguardam-saida-da-urna-na-basilica-da-estrela}}</ref>.

== Награды ==
4 сентября 1997 года президент Португалии [[Сампайю, Жорже|Жорже Сампайю]] присвоил Карлушу ду Карму звание командора [[Орден Инфанта дона Энрике|Ордена Инфанта дона Энрике]]<ref name=":2">{{Cite web|lang=pt|url=https://www.ordens.presidencia.pt/?idc=153&list=1|title=Nacionais com Ordens Portuguesas|author=|website=Ordens Honoríficas Portuguesas|date=|publisher=|access-date=2021-01-12|archive-date=2020-11-17|archive-url=https://web.archive.org/web/20201117102737/http://www.ordens.presidencia.pt/?idc=153|url-status=live}}</ref>.

В 2008 году в Испании вместе с поэтом [[Пинту ду Амарал, Фернанду|Фернанду Пинту де Амаралом]] Карлуш ду Карму получил [[Премия «Гойя» за лучшую песню|премию «Гойя» за лучшую песню]] за {{Lang-pt2|Fado da Saudade}}, прозвучавшую в фильме «Фаду» ([[2007 год в кино|2007]]) [[Карлос Саура|Карлоса Сауры]]<ref>{{Cite news|title=Carlos do Carmo "surpreso" e "feliz" com distinção a "Fado da Saudade"|author=|url=https://expresso.pt/actualidade/carlos-do-carmo-surpreso-e-feliz-com-distincao-a-fado-da-saudade=f232985|website=Expresso|date=|lang=pt|accessdate=2021-01-12|archivedate=2021-01-13|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210113221827/https://expresso.pt/actualidade/carlos-do-carmo-surpreso-e-feliz-com-distincao-a-fado-da-saudade=f232985}}</ref>.

В 2014 году Карлуш ду Карму стал вторым (после оперной певицы Элизабете Матуш) португальцем — лауреатом премии «[[Латинская Грэмми]]»<ref>{{Cite news|title=Carlos do Carmo (1939 - 2021)|author=|url=https://www.esquerda.net/artigo/carlos-do-carmo-1939-2021/72009|website=Esquerda|date=2021-01-01|lang=pt|accessdate=2021-01-12|archivedate=2021-01-14|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210114030633/https://www.esquerda.net/artigo/carlos-do-carmo-1939-2021/72009}}</ref>.

28 ноября 2016 года президент Португалии [[Ребелу де Соуза, Марселу|Марселу Ребелу де Соуза]] объявил о присвоении Карлушу ду Карму звания великого офицера [[Орден Заслуг (Португалия)|Ордена Заслуг]]. Награждение состоялось 3 декабря того же года<ref name=":2" />.

== Дискография ==

=== Синглы и [[мини-альбом]]ы ===
{{колонки|3}}
* Mário Simões e o seu Quarteto apresentando Carlos do Carmo (1963)
* Carlos do Carmo com Orquestra de Joaquim Luiz Gomes (1964)
* Mais Fados por Carlos do Carmo (1965)
* Fados do Meu Coração - Carlos do Carmo com a Orquestra de Joaquim Luís Gomes (1965)
* Fado Razão da Minha Vida - Carlos do Carmo e a Guitarra de Jaime Santos (1965)
* Carlos do Carmo (1967)
* Carlos do Carmo em Paris (1967)
* Carlos do Carmo canta Fado (1970)
* Carlos do Carmo no Curto Circuito (1970)
* Carlos do Carmo (1972)
* Por Morrer Uma Andorinha (1973)
* Carlos do Carmo (1973)
* Partir é Morrer um Pouco (1973)
* Carlos do Carmo (1973)
* Gaivota (1973)
* Não se Morre de Saudade (1973)
* Vim Para o Fado (1973)
* Something / Love Story (1973)
* Pomba Branca (1974)
* A Voz Que Eu Tenho (1975)
* Have a Smile on Your Face (1976)
* Have a Smile on Your Face (1976)
* Lisboa Menina e Moça (1976)
* O Que Sobrou de Um Queixume (1976)
* Carlos do Carmo e Don Byas (1976)
* Os Putos (1978)
* O Fado dos Cheirinhos (1979)
* Retalhos/Raiz (1980)
* Saudade de Elis (1980)
{{колонки/конец}}

=== Альбомы ===
{{колонки|3}}
* O Fado de Carlos do Carmo (1969)
* O Fado Em Duas Gerações (с Лусилией ду Карму, 1969)
* Carlos do Carmo (1970)
* Carlos do Carmo com a Orquestra de Jorge Costa Pinto (1972)
* Êxitos (1973)
* Por Morrer Uma Andorinha (1973)
* Fado Lisboa – An Evening At The “Faia” (с Лусилией ду Карму, 1974)
* Carlos do Carmo (1975)
* Uma Canção Para a Europa (1976)
* Um Homem na Cidade (1977)
* Carlos do Carmo com Guitarras (1978)
* Dez Fados Vividos (1978)
* Álbum (1980)
* Ao vivo no Olympia / Live at the Olympia / En Public a l’Olympia (1980)
* Um Homem no País (1983)
* Live Alte Oper Frankfurt (1983)
* Mais do que amor é amar (1986)
* Em Concerto (1987)
* Ao Vivo no Canecão (1988)
* Que se fez Homem de Cantar (1990)
* Margens (1996)
* Ao Vivo No CCB: Os Sucessos de 35 Anos de Carreira (1999)
* Nove Fados e uma Canção de Amor (2002)
* Ao Vivo no Coliseu dos Recreios de Lisboa (2004)
* Ao Vivo no Casino (с [[Мариза|Маризой]], 2004)
* Montepio Geral apresenta Orquestra Metropolitana de Lisboa e Carlos do Carmo (2005)
* À Noite (2007)
* Carlos do Carmo & Bernardo Sassetti (с Бернардо Сассетти, 2010)
* Ao Vivo no Casino do Estoril (2010)
* Maria João Pires/ Carlos do Carmo (с Марией Жуан Пиреш, 2012)
* Ao Vivo nas Salas Míticas (2012)
{{колонки/конец}}

=== Антологии ===
{{колонки|3}}
* O Maior Intérprete da Música Portuguesa (1979)
* A Arte e a Música de Carlos do Carmo (1982)
* A Touch Of Class (1985)
* O Melhor de Carlos do Carmo (1993)
* O Melhor dos Melhores, Carlos do Carmo (1994)
* Os Azulejos, O Fado e a Guitarra Portuguesa (2002)
* Do Tempo do Vinil (2003)
* O Fado do Público: Carlos do Carmo (2004)
* 40 Anos de Carreira (2005)
* Fado Maestro (2008)
* Voz Marinheira, Carlos do Carmo (2008)
* 100 Canções, 1 Vida (2010)
{{колонки/конец}}

== Примечания ==
{{Примечания}}

{{ВС}}

[[Категория:Исполнители фаду]]
[[Категория:Представители Португалии на «Евровидении»]]
[[Категория:Участники «Евровидения-1976»]]
[[Категория:Лауреаты премии «Гойя»]]
[[Категория:Почётные граждане Рио-де-Жанейро]]
[[Категория:Лауреаты премии «Золотой глобус» (Португалия)]]

title: Основная информация

Имя при рождении: порт. Carlos do Carmo de Ascensão Almeida

Полное имя: Карлуш Мануэл де Ашсенсан ду Карму де Алмейда (порт. Carlos Manuel de Ascensão do Carmo de Almeida)

Дата рождения: 21 декабря 1939

Место рождения: Лиссабон, Португалия

Дата смерти: 1 января 2021 (81 год)

Место смерти: Лиссабон, Португалия

Похоронен: - кладбище Прасереш

Страна: Португалия

Профессии: певец

Жанры: фаду

Лейблы: Universal Music

Награды: Командор ордена Инфанта дона Энрике · Великий офицер португальского ордена Заслуг

title: Лейблы


text:
# ولادیمیرو فالکونه
ولادیمیرو فالکونه (انگلیسی: Wladimiro Falcone؛ زادهٔ ۱۲ آوریل ۱۹۹۵) بازیکن فوتبال اهل ایتالیا است.
از باشگاه‌هایی که در آن بازی کرده‌است می‌توان به باشگاه فوتبال سمپدوریا، باشگاه فوتبال کومو، و باشگاه فوتبال لیورنو اشاره کرد.
وی همچنین در تیم‌های ملی فوتبال زیر ۱۸ سال ایتالیا، زیر ۱۹ سال ایتالیا، و زیر ۲۰ سال ایتالیا بازی کرده‌است.

wikiname: fawiki

title: ولادیمیرو فالکونه

in_language: fa

wikitext:
{{Infobox football biography
| name = ولادیمیرو فالکونه
| birth_date = {{Birth date and age|1995|4|12|df=yes}}
| birth_place = [[رم]]
| height = 1.95 m<ref>[http://www.sampdoria.it/en/player/201516-wladimiro-falcone-2/ Sampdoria profile] (in Italian)</ref>
| position = [[دروازه‌بان (فوتبال)|دروازه‌بان]]
| currentclub = [[باشگاه فوتبال سمپدوریا]]
| clubnumber = ۳۳
| youthyears1 = {{۰|۰۰۰۰}}–۲۰۱۴
| youthclubs1 = [[باشگاه فوتبال سمپدوریا]]
| years1 = ۲۰۱۴–
| caps1 = ۲
| goals1 = ۰
| clubs1 = [[باشگاه فوتبال سمپدوریا]]
| years2 = ۲۰۱۴–۲۰۱۵
| caps2 = ۹
| goals2 = ۰
| clubs2 = ← [[باشگاه فوتبال کومو]] (قرضی)
| years3 = ۲۰۱۵–۲۰۱۶
| caps3 = ۲۹
| goals3 = ۰
| clubs3 = ← [[Savona F.B.C.|Savona]] (قرضی)
| years4 = ۲۰۱۶–۲۰۱۷
| caps4 = ۱
| goals4 = ۰
| clubs4 = ← [[باشگاه فوتبال لیورنو]] (قرضی)
| years5 = ۲۰۱۷
| caps5 = ۰
| goals5 = ۰
| clubs5 = ← [[Bassano Virtus 55 S.T.|Bassano Virtus]] (قرضی)
| years6 = ۲۰۱۸
| caps6 = ۱۸
| goals6 = ۰
| clubs6 = ← [[U.S. Gavorrano|Gavorrano]] (قرضی)
| years7 = ۲۰۱۸–۲۰۱۹
| caps7 = ۴۱
| goals7 = ۰
| clubs7 = ← [[A.S. Lucchese Libertas 1905|Lucchese]] (قرضی)
| years8 = ۲۰۲۰–۲۰۲۱
| caps8 = ۳۶
| goals8 = ۰
| clubs8 = ← [[باشگاه فوتبال کوزنتسا کالچو]] (قرضی)
| ۲۰۲۳-۲۰۲۴ = ← [[ باشگاه استقلال ایران ]]
| nationalyears1 = ۲۰۱۲–۲۰۱۳
| nationalcaps1 = ۷
| nationalgoals1 = ۰
| nationalteam1 = [[تیم ملی فوتبال زیر ۱۸ سال ایتالیا]]<ref name=FIGC>[http://www.figc.it/nazionali/DettaglioConvocato?codiceConvocato=3891&squadra=11 FIGC] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304064150/http://www.figc.it/nazionali/DettaglioConvocato?codiceConvocato=3891&squadra=11 |date=۴ مارس ۲۰۱۶ }} (in Italian)</ref>
| nationalyears2 = ۲۰۱۳–۲۰۱۴
| nationalcaps2 = ۱
| nationalgoals2 = ۰
| nationalteam2 = [[تیم ملی فوتبال زیر ۱۹ سال ایتالیا]]<ref name=FIGC/>
| nationalyears3 = ۲۰۱۵–۲۰۱۶
| nationalcaps3 = ۴
| nationalgoals3 = ۰
| nationalteam3 = [[تیم ملی فوتبال زیر ۲۰ سال ایتالیا]]<ref name=FIGC/>
| club-update = ۱۰ مه ۲۰۲۱
| nationalteam-update = ۲۰ مارس ۲۰۱۸
| sport = [[فوتبال]]
| nationality = [[ایتالیا]]
}}
[[پرونده:Milan Lecce 2023 Falcone.jpg|بندانگشتی|ولادیمیرو فالکونه در میان زمین فوتبال]]
'''ولادیمیرو فالکونه''' ({{lang-en|Wladimiro Falcone}}؛ زادهٔ {{birth date|1995|4|12|df=yes}}) [[بازیکن فوتبال]] اهل [[ایتالیا]] است.

از باشگاه‌هایی که در آن بازی کرده‌است می‌توان به [[باشگاه فوتبال سمپدوریا]]، [[باشگاه فوتبال کومو]]، و [[باشگاه فوتبال لیورنو]] اشاره کرد.

وی همچنین در تیم‌های ملی فوتبال [[تیم ملی فوتبال زیر ۱۸ سال ایتالیا|زیر ۱۸ سال ایتالیا]]، [[تیم ملی فوتبال زیر ۱۹ سال ایتالیا|زیر ۱۹ سال ایتالیا]]، و [[تیم ملی فوتبال زیر ۲۰ سال ایتالیا|زیر ۲۰ سال ایتالیا]] بازی کرده‌است.

== منابع ==
{{پانویس|چپ‌چین=بله}}
* {{یادکرد-ویکی|پیوند =//en.wikipedia.org/w/index.php?title=Wladimiro_Falcone&oldid=1074136398|عنوان = Wladimiro Falcone|زبان =انگلیسی|بازیابی =۲۵ مارس ۲۰۲۲}}

{{بازیکن فوتبال-خرد}}

{{ترتیب‌پیش‌فرض:فالکونه، ولادیمیرو}}
[[رده:افراد زنده]]
[[رده:بازیکنان باشگاه ساونا]]
[[رده:بازیکنان باشگاه سمپدوریا]]
[[رده:بازیکنان باشگاه کوزنتسا کالچو]]
[[رده:بازیکنان باشگاه کومو]]
[[رده:بازیکنان باشگاه لیورنو]]
[[رده:بازیکنان تیم ملی فوتبال جوانان ایتالیا]]
[[رده:بازیکنان سری آ]]
[[رده:بازیکنان فوتبال مرد اهل ایتالیا]]
[[رده:بازیکنان لیگا پرو]]
[[رده:دروازه‌بانان فوتبال]]
[[رده:زادگان ۱۹۹۵ (میلادی)]]
[[رده:بازیکنان باشگاه لچه]]
[[رده:بازیکنان فوتبال سری بی]]

title: ولادیمیرو فالکونه

زادروز: ۱۲ آوریل ۱۹۹۵ (۳۰ سال)

زادگاه: رم

پست: دروازه‌بان

title: اطلاعات باشگاهی

باشگاه کنونی: باشگاه فوتبال سمپدوریا

شمارهٔ پیراهن: ۳۳

title: باشگاه‌های جوانان

باشگاه فوتبال سمپدوریا

title: باشگاه‌های حرفه‌ای*

سالها: باشگاه‌ها · بازی† · (گل)†

باشگاه فوتبال سمپدوریا · ۲ · (۰)

← باشگاه فوتبال کومو (قرضی) · ۹ · (۰)

← Savona (قرضی) · ۲۹ · (۰)

← باشگاه فوتبال لیورنو (قرضی) · ۱ · (۰)

← Bassano Virtus (قرضی) · ۰ · (۰)

← Gavorrano (قرضی) · ۱۸ · (۰)

← Lucchese (قرضی) · ۴۱ · (۰)

← باشگاه فوتبال کوزنتسا کالچو (قرضی) · ۳۶ · (۰)

title: تیم ملی‡

تیم ملی فوتبال زیر ۱۸ سال ایتالیا · ۷ · (۰)

تیم ملی فوتبال زیر ۱۹ سال ایتالیا · ۱ · (۰)

تیم ملی فوتبال زیر ۲۰ سال ایتالیا · ۴ · (۰)


text:
# 口ヶ島村
口ヶ島村（くちがしまむら）は、かつて岐阜県養老郡に存在した村である。
現在の養老郡養老町口ケ島に該当する。
当村が成立したさいは多芸郡の村であったが、郡制施行後、養老郡の村となっている。

## 歴史
- 1889年（明治22年）7月1日 - 町村制により口ヶ島村が発足。
- 1897年（明治30年）4月1日[2] - 郡制に基づき、多芸郡の大部分と上石津郡が合併し、養老郡になる。当村は養老郡の村となる
- 1898年（明治30年）4月1日 - 大跡村、飯之木村、西岩道村、岩道村が合併し、広幡村が発足。同日口ヶ島村は廃止。

## 教育
- 口ヶ島簡易小学校 （現・養老町立広幡小学校）

wikiname: jawiki

title: 口ヶ島村

in_language: ja

wikitext:
{{日本の町村 (廃止)
| 廃止日 = 1898年4月1日
| 廃止理由 = 合併
|廃止詳細=[[飯之木村]]、'''口ヶ島村'''、[[大跡村]]、[[西岩道村]]、[[岩道村]] → [[広幡村 (岐阜県)|広幡村]]
| 現在の自治体 = [[養老郡]][[養老町]]
| よみがな = くちがしまむら
| 自治体名 = 口ヶ島村
| 区分 = 村
| 都道府県 = 岐阜県
| 郡 = [[養老郡]]
| 面積 =
| 境界未定 =
| 人口 = 350
| 人口の時点 = 1881年
| 人口の出典 = 町村略誌<ref>角川日本地名大辞典21岐阜</ref>
| 隣接自治体 =
| 所在地 = 養老郡口ヶ島村
| 位置画像 =
| 特記事項 =
}}
'''口ヶ島村'''（くちがしまむら）は、かつて[[岐阜県]][[養老郡]]に存在した[[村]]である。

現在の養老郡[[養老町]]口ケ島に該当する。

当村が成立したさいは[[多芸郡]]の村であったが、[[郡制]]施行後、養老郡の村となっている。

== 歴史 ==
* [[1889年]]（明治22年）7月1日 - [[町村制]]により口ヶ島村が発足。
* [[1897年]]（明治30年）4月1日<ref>『[{{NDLDC|1019725/177}} 揖斐郡志]』、揖斐郡教育会、1924年12月、292-295頁</ref> - [[郡制]]に基づき、多芸郡の大部分と[[上石津郡]]が合併し、養老郡になる。当村は養老郡の村となる
* [[1898年]]（明治30年）4月1日 - [[大跡村]]、[[飯之木村]]、[[西岩道村]]、[[岩道村]]が合併し、[[広幡村 (岐阜県)|広幡村]]が発足。同日口ヶ島村は廃止。

== 教育 ==
* 口ヶ島簡易小学校 （現・[[養老町立広幡小学校]]）

== 脚注 ==
{{脚注ヘルプ}}
{{Reflist}}

== 参考文献 ==
* 『市町村名変遷辞典』東京堂出版 1990年
* 『岐阜県町村合併史』 岐阜県地方課 1961年
* 『[[角川日本地名大辞典]] 21 岐阜県』[[角川書店]] 1980年

== 関連項目 ==
* [[岐阜県の廃止市町村一覧]]

{{Japan-area-stub}}
{{DEFAULTSORT:くちかしまむら}}
[[Category:多芸郡]]
[[Category:養老郡]]
[[Category:養老町域の廃止市町村]]
[[Category:1889年設置の日本の市町村]]
[[Category:1898年廃止の日本の市町村]]

title: くちがしまむら · 口ヶ島村

廃止理由: 合併 · 飯之木村、口ヶ島村、大跡村、西岩道村、岩道村 → 広幡村

現在の自治体: 養老郡養老町

title: 廃止時点のデータ

国: 日本

地方: 中部地方、東海地方

都道府県: 岐阜県

郡: 養老郡

市町村コード: なし（導入前に廃止）

総人口: 350人 · （町村略誌、1881年）

title: 口ヶ島村役場

所在地: 岐阜県養老郡口ヶ島村

口ヶ島村役場: ウィキプロジェクト


text:
# Broken Boy Soldiers
Broken Boy Soldiers (с англ. — «Сломленные бойцы») — дебютный студийный альбом американской рок-группы The Raconteurs, выпущенный 15 мая 2006 году в Великобритании и 16 мая 2006 году в США на лейблах Third Man Records и XL Recordings. Альбом был в целом одобрен критиками и породил успешный сингл «Steady, As She Goes». Альбом получил номинацию «Лучший рок-альбом» на 49 номинации вручения премии «Грэмми».

## Об альбоме
История Broken Boy Soldiers началась с импровизированной записи «Steady, As She Goes» и «Broken Boy Soldier» Джеком Уайтом и Бренданом Бенсоном. Довольные результатом, музыканты пригласили для работы над альбомом Джека Лоуренса и Патрика Килера. Позже, в интервью журналу Uncut, Уайт рассказал, что песня «Store Bought Bones» основана на материале The White Stripes, не вошедшем в альбом Get Behind Me Satan; а Бенсон добавил, что «Call It a Day» и «Together» изначально планировались им для сольного альбома.

## Рецензии
Broken Boy Soldiers был благосклонно встречен большинством критиков. Обозреватель Rolling Stone Роб Шеффилд заметил, что «ожидания от альбома были заоблачными, но The Raconteurs превзошли их». Альбом был «выбором недели» журнала People, критик которого Чак Арнольд прокомментировал: «в Broken Boy Soldiers ровно столько странности, чтобы показать, что он [Уайт] не сменил свои полосы».

## Список композиций
Слова и музыка всех песен — Брендана Бенсона и Джека Уайта.
| №   | Название              | Длительность |
| --- | --------------------- | ------------ |
| 1.  | «Steady, As She Goes» | 3:35         |
| 2.  | «Hands»               | 4:01         |
| 3.  | «Broken Boy Soldier»  | 3:02         |
| 4.  | «Intimate Secretary»  | 3:30         |
| 5.  | «Together»            | 3:58         |
| 6.  | «Level»               | 2:21         |
| 7.  | «Store Bought Bones»  | 2:25         |
| 8.  | «Yellow Sun»          | 3:20         |
| 9.  | «Call It a Day»       | 3:36         |
| 10. | «Blue Veins»          | 3:54         |

Делюкс-издание
| №   | Название             | Длительность |
| --- | -------------------- | ------------ |
| 11. | «The Bane Rendition» | 4:21         |

| Совокупная оценка    | Совокупная оценка |
| Источник             | Оценка            |
| -------------------- | ----------------- |
| Metacritic           | 75/100            |
| Оценки критиков      |                   |
| Источник             | Оценка            |
| AllMusic             | [ 2 ]             |
| The A.V. Club        | B                 |
| Entertainment Weekly | B−                |
| Los Angeles Times    | [ 10 ]            |
| Mojo                 | [ 11 ]            |
| NME                  | 6/10              |
| Pitchfork            | 7.3/10            |
| Q                    | [ 13 ]            |
| Rolling Stone        | [ 14 ]            |
| Spin                 | [ 15 ]            |

## История выпуска
| Регион         | Дата         | Лейбл               |
| -------------- | ------------ | ------------------- |
| Германия       | 12 мая 2006  | XL                  |
| Великобритания | 15 мая 2006  | XL                  |
| Испания        | 15 мая 2006  | XL                  |
| США            | 16 мая 2006  | Warner Bros.        |
| Канада         | 16 мая 2006  | Warner Music Canada |
| Франция        | 16 мая 2006  | Beggars             |
| Китай          | 1 марта 2007 | Hal Leonard         |
| Мексика        | 1 марта 2007 | Hal Leonard         |

## Участники записи
- Джек Уайт — вокал, гитара, клавишные, продюсирование, микширование
- Брендан Бенсон — вокал, гитара, клавишные, продюсирование
- Джек Лоуренс — бэк-вокал, бас-гитара
- Патрик Килер — ударные
- Владо Миллер — мастеринг
- Патрик Хатчинсон — звукорежиссёр («Broken Boy Soldier»)

## Сертификации
| Регион                                                      | Сертификация | Продажи  |
| ----------------------------------------------------------- | ------------ | -------- |
| Великобритания (BPI)                                        | Золотой      | 100 000^ |
| ^ Данные о тиражах приведены только на основе сертификации. |              |          |

title: Broken Boy Soldiers

wikitext:
{{Музыкальный альбом
| Название = Broken Boy Soldiers
| Тип = [[Студийный альбом]]
| Исполнитель = [[The Raconteurs]]
| Обложка = Broken Boy Soldiers.jpg
| Выпущен = [[16 мая]] [[2006 год в музыке|2006]]
| Дата записи = 2005
| Место записи = студия Le Grande ([[Детройт]], [[Мичиган]])
| Жанры = [[Гаражный рок]]<ref name="popmatters">{{cite web |last=Raper |first=Dan |url=http://www.popmatters.com/review/the_raconteurs_broken_boy_soldiers/ |title=Popmatters review |publisher=Popmatters.com |date= |access-date=2012-06-10 |archive-date=2015-07-22 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150722023543/http://www.popmatters.com/review/the_raconteurs_broken_boy_soldiers/ |url-status=live }}</ref>, [[пауэр-поп]]<ref name="popmatters" /><ref name="AM">{{cite web |last=Erlewine |first=Stephen Thomas |author-link=Stephen Thomas Erlewine |url=http://www.allmusic.com/album/broken-boy-soldiers-mw0000410492 |title=Broken Boy Soldiers – The Raconteurs |publisher=[[AllMusic]] |access-date=2012-06-10 |archive-date=2012-06-24 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120624052012/http://www.allmusic.com/album/broken-boy-soldiers-mw0000410492 |url-status=live }}</ref>, [[психоделический поп]]<ref name="nme">{{статья |ссылка=http://www.nme.com/reviews/the-raconteurs/7939 |заглавие=The Raconteurs: Broken Boy Soldiers |издание=[[New Musical Express]] |access-date=2012-06-10 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160303212248/http://www.nme.com/reviews/the-raconteurs/7939 |archive-date=2016-03-03 |язык=en |автор=Fitzpatrick, Rob |число=15 |месяц=5 |год=2006 |тип=magazine |издательство=Mark Allen Group }}</ref>, [[психоделический рок]]<ref name="nme" />
| Страна = {{USA}}
| Язык = [[Английский язык|Английский]]
| Длительность = 33:42
| Лейблы = [[Third Man Records|Third Man]], [[XL Recordings|XL]]
| Продюсеры = [[Джек Уайт]], [[Брендан Бенсон]]
| Предыдущий =
| Пред_год =
| Год = 2006
| Следующий = [[Consolers of the Lonely]]
| След_год = 2008
| Прочее = {{Список синглов
   | Название     = Broken Boy Soldiers
   | Сингл 1      = [[Steady, As She Goes]]
   | Сингл 1 дата = [[24 апреля]] [[2006 год в музыке|2006]]
   | Сингл 2      = [[Hands]]
   | Сингл 2 дата = [[31 июля]] [[2006 год в музыке|2006]]
   | Сингл 3      = [[Broken Boy Soldier (песня)|Broken Boy Soldier]]
   | Сингл 3 дата = [[23 октября]] [[2006 год в музыке|2006]]
   | Сингл 4      = [[Level (песня The Raconteurs)|Level]]
   | Сингл 4 дата = [[24 августа]] [[2007 год в музыке|2007]]
   }}
}}

'''''Broken Boy Soldiers''''' ({{tr-en|Сломленные бойцы}}) — дебютный [[студийный альбом]] [[США|американской]] [[Рок-музыка|рок]]-группы [[The Raconteurs]], выпущенный [[15 мая]] [[2006 год в музыке|2006 году]] в [[Великобритания|Великобритании]] и [[16 мая]] [[2006 год в музыке|2006 году]] в США на лейблах [[Third Man Records]] и [[XL Recordings]]. Альбом был в целом одобрен критиками и породил успешный [[сингл]] «[[Steady, As She Goes]]». Альбом получил номинацию «[[Премия «Грэмми» за лучший рок-альбом|Лучший рок-альбом]]» на 49 номинации вручения премии «[[Грэмми]]».

== Об альбоме ==
История ''Broken Boy Soldiers'' началась с импровизированной записи «[[Steady, As She Goes]]» и «Broken Boy Soldier» [[Джек Уайт|Джеком Уайтом]] и [[Бенсон, Брендан|Бренданом Бенсоном]]. Довольные результатом, музыканты пригласили для работы над альбомом [[Лоуренс, Джек|Джека Лоуренса]] и Патрика Килера. Позже, в интервью журналу Uncut, Уайт рассказал, что песня «Store Bought Bones» основана на материале [[The White Stripes]], не вошедшем в альбом ''[[Get Behind Me Satan]]''; а Бенсон добавил, что «Call It a Day» и «Together» изначально планировались им для сольного альбома.<ref>{{cite web|url=http://www.uncut.co.uk/the-raconteurs/interview-jack-white-and-brendan-benson-feature |title=Interview: Jack White and Brendan Benson |publisher=Uncut |access-date=2012-10-19 |archive-url=https://www.webcitation.org/6CzWSUbLD?url=http://www.uncut.co.uk/the-raconteurs/interview-jack-white-and-brendan-benson-feature |archive-date=2012-12-18 }}</ref>

== Рецензии ==
''Broken Boy Soldiers'' был благосклонно встречен большинством критиков. Обозреватель [[Rolling Stone]] [[Роб Шеффилд]] заметил, что «ожидания от альбома были заоблачными, но The Raconteurs превзошли их»<ref>{{cite web|url=https://www.rollingstone.com/music/albumreviews/broken-boy-soldiers-20060518 |title=The Raconteurs - Broken Boy Soldiers |author=Sheffield, Rob |date=2006-05-18 |publisher=[[Rolling Stone]] |access-date=2012-10-19 |archive-url=https://www.webcitation.org/6CzWUMsIS?url=http://www.rollingstone.com/music/albumreviews/broken-boy-soldiers-20060518 |archive-date=2012-12-18 }}</ref>. Альбом был «выбором недели» журнала [[People]], критик которого Чак Арнольд прокомментировал: «в ''Broken Boy Soldiers'' ровно столько странности, чтобы показать, что он [Уайт] не сменил свои [[The White Stripes|полосы]]»<ref>{{cite web|url=http://www.people.com/people/archive/article/0,,20157355,00.html |title=Picks and Pans Review: The Raconteurs |author=Arnold, Chuck |date=2006-06-05 |publisher=[[People]] |access-date=2012-10-19 |archive-url=https://www.webcitation.org/6CzWVjz1D?url=http://www.people.com/people/archive/article/0,,20157355,00.html |archive-date=2012-12-18 }}</ref>.

== Список композиций ==
{{Track listing
| all_writing     = [[Бенсон, Брендан|Брендана Бенсона]] и [[Джек Уайт|Джека Уайта]]
| title1          = [[Steady, As She Goes]]
| length1         = 3:35
| title2          = [[Hands]]
| length2         = 4:01
| title3          = [[Broken Boy Soldier (песня)|Broken Boy Soldier]]
| length3         = 3:02
| title4          = Intimate Secretary
| length4         = 3:30
| title5          = Together
| length5         = 3:58
| title6          = [[Level (песня The Raconteurs)|Level]]
| length6         = 2:21
| title7          = Store Bought Bones
| length7         = 2:25
| title8          = Yellow Sun
| length8         = 3:20
| title9          = Call It a Day
| length9         = 3:36
| title10         = Blue Veins
| length10        = 3:54
}}
;Делюкс-издание
{{tracklist
| title11         = The Bane Rendition
| length11        = 4:21
}}

{{Album ratings|MC=75/100<ref>{{cite web |url=http://www.metacritic.com/music/broken-boy-soldiers/the-raconteurs |title=Reviews for Broken Boy Soldiers by The Raconteurs |publisher=[[Metacritic]] |access-date=2012-06-10 |archive-date=2014-08-14 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140814224516/http://www.metacritic.com/music/broken-boy-soldiers/the-raconteurs |url-status=live }}</ref>|rev1=[[AllMusic]]|rev1score={{Rating|3.5|5}}<ref name="AM" />|rev2=''[[The A.V. Club]]''|rev2score=B<ref>{{cite web |last=Modell |first=Josh |url=http://www.avclub.com/review/the-raconteurs-embroken-boy-soldiersem-8985 |title=The Raconteurs: Broken Boy Soldiers |work=[[The A.V. Club]] |date=2006-05-17 |access-date=2012-06-10 |archive-date=2016-08-15 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160815081922/http://www.avclub.com/review/the-raconteurs-embroken-boy-soldiersem-8985 |url-status=live }}</ref>|rev3=''[[Entertainment Weekly]]''|rev3Score=B−<ref>{{статья |ссылка=http://www.ew.com/article/2006/05/15/broken-boy-soldiers |заглавие=Broken Boy Soldiers |издание=[[Entertainment Weekly]] |access-date=2012-06-10 |язык=en |автор=Tyrangiel, Josh |число=15 |месяц=5 |год=2006 |тип=magazine |archive-date=2017-12-17 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171217014003/http://www.ew.com/article/2006/05/15/broken-boy-soldiers/ }}</ref>|rev4=''[[Los Angeles Times]]''|rev4score={{Rating|4|4}}<ref>{{cite news |last=Powers |first=Ann |author-link=Ann Powers |url=http://articles.latimes.com/2006/may/16/entertainment/et-albums16 |title=At boys' poker night, the art of raconteurs |work=[[Los Angeles Times]] |date=2006-05-16 |access-date=2012-06-10 |archive-date=2015-07-23 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150723075607/http://articles.latimes.com/2006/may/16/entertainment/et-albums16 }}</ref>|rev5=''[[Mojo]]''|rev5score={{Rating|4|5}}<ref>{{статья |заглавие=The Raconteurs: Broken Boy Soldiers |издание=[[Mojo]] |номер=150 |страницы=96 |язык=en |месяц=5 |год=2006 |тип=magazine |издательство=[[Bauer Media Group]] }}</ref>|rev6=''[[NME]]''|rev6score=6/10<ref name="nme" />|rev7=''[[Pitchfork]]''|rev7score=7.3/10<ref>{{cite web |last=Mitchum |first=Rob |url=http://pitchfork.com/reviews/albums/6957-broken-boy-soldiers/ |title=The Raconteurs: Broken Boy Soldiers |work=[[Pitchfork]] |date=2006-05-14 |access-date=2012-06-10 |archive-date=2012-06-18 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120618202733/http://pitchfork.com/reviews/albums/6957-broken-boy-soldiers/ |url-status=live }}</ref>|rev8=''[[Q (журнал)|Q]]''|rev8score={{Rating|4|5}}<ref>{{статья |заглавие=The Raconteurs: Broken Boy Soldiers |издание=[[Q (журнал)|Q]] |номер=239 |страницы=108 |язык=en |месяц=6 |год=2006 |тип=magazine |издательство=[[Bauer Media Group]] }}</ref>|rev9=''[[Rolling Stone]]''|rev9score={{Rating|4|5}}<ref name="RS">{{статья |ссылка=https://www.rollingstone.com/music/albumreviews/broken-boy-soldiers-20060518 |заглавие=Broken Boy Soldiers |издание=[[Rolling Stone]] |access-date=2012-06-10 |язык=en |автор={{Нп3|Sheffield, Rob|Sheffield, Rob||Rob Sheffield}} |число=18 |месяц=5 |год=2006 |тип=magazine |archive-date=2014-04-30 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140430171051/http://www.rollingstone.com/music/albumreviews/broken-boy-soldiers-20060518 }}</ref>|rev10=''[[Spin (журнал)|Spin]]''|rev10score={{Rating|4|5}}<ref>{{статья |ссылка=https://books.google.com/books?id=Y89DhABF0tsC&pg=PA77&lpg=PA77 |заглавие=Getting Loose |издание=[[Spin (журнал)|Spin]] |том=22 |номер=6 |access-date=2012-06-10 |страницы=77 |язык=en |автор=Harris, John |месяц=6 |год=2006 |тип=magazine |издательство=Spin Media |archive-date=2016-12-24 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161224044355/https://books.google.com/books?id=Y89DhABF0tsC&pg=PA77&lpg=PA77 }}</ref>}}

== История выпуска ==
{| class="wikitable plainrowheaders"
|-
! scope="col"|Регион
! scope="col"|Дата
! scope="col"|Лейбл
|-
| scope="row"|{{GER}}
|[[12 мая]] [[2006 год в музыке|2006]]
|rowspan=3|[[XL Recordings|XL]]
|-
| scope="row"|{{UK}}
|rowspan=2|[[15 мая]] [[2006 год в музыке|2006]]
|-
| scope="row"|{{ESP}}
|-
| scope="row"|{{USA}}
|rowspan=3|[[16 мая]] [[2006 год в музыке|2006]]
|rowspan="1"|[[Warner Bros. Records|Warner Bros.]]
|-
| scope=''row''|{{CAN}}
|rowspan="1"|[[Warner Music Canada]]
|-
| scope="row"|{{FRA}}
|rowspan="1"|[[Beggars Group|Beggars]]
|-
| scope="row"|{{CHN}}
|rowspan=2|[[1 марта]] [[2007 год в музыке|2007]]
|rowspan="2"|[[Hal Leonard Corporation|Hal Leonard]]
|-
| scope="row"|{{MEX}}
|}

== Участники записи ==
* [[Джек Уайт]] — [[вокал]], [[гитара]], [[клавишные]], [[продюсирование]], [[микширование]]
* [[Брендан Бенсон]] — вокал, гитара, клавишные, продюсирование
* [[Джек Лоуренс]] — [[бэк-вокал]], [[бас-гитара]]
* [[Патрик Килер]] — [[ударные]]
* Владо Миллер — [[мастеринг]]
* Патрик Хатчинсон — [[звукорежиссёр]] («Broken Boy Soldier»)

== Сертификации ==
{{Certification Table Top}}
{{Certification Table Entry|region=United Kingdom|type=album|artist=The Raconteurs|title=Broken Boy Soldiers|access-date=July 7, 2021|relyear=2006|id=1106-1874-2|certyear=2006|award=Gold}}
{{Certification Table Bottom|nosales=true}}

== Примечания ==
{{примечания}}

{{внешние ссылки}}
{{Джек Уайт}}

[[Категория:Альбомы 2006 года]]
[[Категория:Дебютные альбомы 2006 года]]
[[Категория:Альбомы гаражного рока]]
[[Категория:Альбомы Warner Bros. Records]]
[[Категория:Альбомы Third Man Records]]
[[Категория:Альбомы инди-рока]]
[[Категория:Альбомы психоделического рока]]
[[Категория:Альбомы США]]
[[Категория:Рок-альбомы]]
[[Категория:Альбомы XL Recordings]]
[[Категория:Альбомы, спродюсированные Джеком Уайтом]]

title: Студийный альбом The Raconteurs

Место записи: студия Le Grande (Детройт, Мичиган)

Жанры: Гаражный рок, пауэр-поп, психоделический поп, психоделический рок

Продюсеры: Джек Уайт, Брендан Бенсон

Страна: США

Язык песен: Английский

Лейблы: Third Man, XL


text:
# Leonor Montijo
Leonor Montijo Beraud (Hermosillo, Sonora, 16 de julio de 1932 - Hermosillo, Sonora, 5 de mayo de 2018), fue una pianista mexicana.

## Biografía
Leonor Montijo era originaria de Hermosillo, Sonora.
Hija de la pianista Magdalena Beraud y Alberto Montijo.

### Estudios musicales
A la edad de 7 años comenzó a tomar clases de piano con su madre, la pianista Magdalena Beraud, al cumplir  14 años fue enviada a Guadalajara para continuar sus estudios en la Escuela Superior Diocesana de Música Sacra, bajo la guía del presbítero Manuel de Jesús Aréchiga y el compositor Domingo Lobato.
Para continuar sus estudios, viajó a la Ciudad de México para perfeccionarse con Fausto García Medeles, Bernard Flavigny, Luz María Puente, Reah Sadovsky, Alfred Brendel y María Teresa Rodríguez. También realizó estudios en Londres con Albert Ferbert.

### Trayectoria
En 1961 ingresó como maestra de piano de la Escuela de Música de la Universidad de Guadalajara para después convertirse en directora de la misma.
También impartió la cátedra de piano en la Escuela Superior Diocesana de Música Sacra.
Se encargó de formar un gran número de pianistas, directores de orquesta y maestros de música profesionales, entre ellos; Ana Eugenia González Gallo, José Guadalupe Flores, Enriqueta Morales, Francisco Orozco, Elizabeth Schumer y Roberto Gutiérrez.
Fue concertista bajo la batuta de maestros como Helmut Goldmann, Domingo Lobato, Kenneth Klein, Francisco Orozco, José Guadalupe Flores Almaraz y Guillermo Salvador.

### Premios y distinciones
En 1996 fue nombrada  maestra emérita de la Universidad de Guadalajara.
En 2010 recibió el Premio Jalisco a las Artes.
La Secretaría de Cultura de Jalisco, emitió un comunicado en el que lamenta la muerte de la destacada pianista en el que se refiere a ella como “extraordinaria formadora de múltiples generaciones de profesionales de la música en la entidad”.

### Fallecimiento
En diciembre de 2017 fue diagnosticada con cáncer de páncreas con metástasis, lo que la llevó a que en febrero de 2018 regresara a Sonora, su ciudad natal.
Falleció el 5 de mayo de 2018, en compañía de su sobrina Leticia Búrquez Montijo.

wikiname: eswiki

title: Leonor Montijo

in_language: es

wikitext:
{{Ficha de persona
|nombre = Leonor Montijo
|imagen =
|pie de imagen =
|nombre de nacimiento = Leonor Montijo Beraud
|fecha de nacimiento= 16 de julio de 1932
|Fallecimiento= 5 de mayo de 2018
|lugar de nacimiento = [[Hermosillo]], [[Sonora]], [[México]] {{bandera|México}}
|instrumento = [[Piano]]
|ocupación =  [[Pianista]], [[Profesor de música]].
|compañía discográfica =
|género = [[Música clásica]]
|relacionados = [[Domingo Lobato]], [[José Guadalupe Flores Almaraz]], [[Luz María Puente]], [[Silvia Navarrete]], [[Ana Eugenia González Gallo]],  [[María Teresa Rodríguez (pianista)]]
}}
'''Leonor Montijo Beraud''' ([[Hermosillo]], [[Sonora]], 16 de julio de 1932<ref name=":0">{{Cita web|url=http://enciclopedia.udg.mx/biografias/montijo-beraud-leonor|título=Biografía: Montijo Beraud, Leonor|fechaacceso=4 de agosto de 2019|sitioweb=enciclopedia.udg.mx}}</ref> - [[Hermosillo]], [[Sonora]], 5 de mayo de 2018<ref name=":1">{{Cita web|url=https://www.milenio.com/cultura/murio-la-pianista-leonor-montijo-b|título=Murió Leonor Montijo Beraud, pianista y formadora de numerosas generaciones de concertistas|fechaacceso=4 de agosto de 2019|sitioweb=www.milenio.com}}</ref>), fue una pianista mexicana.

==Biografía==
Leonor Montijo era originaria de [[Hermosillo, Sonora]].

Hija de la pianista Magdalena Beraud y Alberto Montijo.<ref name=":0" />

===Estudios musicales===
A la edad de 7 años comenzó a tomar clases de piano con su madre, la pianista Magdalena Beraud, al cumplir  14 años fue enviada a Guadalajara para continuar sus estudios en la Escuela Superior Diocesana de Música Sacra, bajo la guía del presbítero Manuel de Jesús Aréchiga y el compositor [[Domingo Lobato]].

Para continuar sus estudios, viajó a la Ciudad de México para perfeccionarse con Fausto García Medeles, Bernard Flavigny, [[Luz María Puente]], Reah Sadovsky, [[Alfred Brendel]] y [[María Teresa Rodríguez (pianista)|María Teresa Rodríguez]]. También realizó estudios en [[Londres]] con Albert Ferbert.<ref>{{Cita web|url=https://musicaenmexico.com.mx/musica-mexicana/jose-kahan-leonor-montijo/|título=José Kahan, Leonor Montijo - Pianistas Mexicanos|fechaacceso=4 de agosto de 2019|sitioweb=Música en México|idioma=es}}</ref>

===Trayectoria===
En 1961 ingresó como maestra de piano de la Escuela de Música de la [[Universidad de Guadalajara]] para después convertirse en directora de la misma.
También impartió la cátedra de piano en la Escuela Superior Diocesana de Música Sacra.

Se encargó de formar un gran número de pianistas, directores de orquesta y maestros de música profesionales, entre ellos; [[Ana Eugenia González Gallo]], [[José Guadalupe Flores Almaraz|José Guadalupe Flores]], Enriqueta Morales, Francisco Orozco, Elizabeth Schumer y Roberto Gutiérrez.<ref name=":0" />

Fue concertista bajo la batuta de maestros como Helmut Goldmann, [[Domingo Lobato]], Kenneth Klein, Francisco Orozco, [[José Guadalupe Flores Almaraz]] y Guillermo Salvador.<ref>{{Cita web|url=http://udg.mx/es/noticia/lamenta-udeg-fallecimiento-maestra-leonor-montijo|título=Lamenta la UdeG el fallecimiento de la maestra Leonor Montijo {{!}} Universidad de Guadalajara|fechaacceso=4 de agosto de 2019|sitioweb=udg.mx}}</ref>

===Premios y distinciones===
En 1996 fue nombrada  maestra emérita de la [[Universidad de Guadalajara]].

En 2010 recibió el Premio Jalisco a las Artes.

La [[Secretaría de Cultura (México)|Secretaría de Cultura]] de [[Jalisco]], emitió un comunicado en el que lamenta la muerte de la destacada pianista en el que se refiere a ella como ''“extraordinaria formadora de múltiples generaciones de profesionales de la música en la entidad”''.<ref name=":1" />

===Fallecimiento===
En diciembre de 2017 fue diagnosticada con [[cáncer de páncreas]] con [[metástasis]], lo que la llevó a que en febrero de 2018 regresara a [[Sonora]], su ciudad natal.

Falleció el 5 de mayo de 2018, en compañía de su sobrina Leticia Búrquez Montijo.<ref name=":1" />

== Referencias ==
{{listaref}}

==Enlaces externos==
* [https://www.youtube.com/watch?v=Y3mJdzj_-lA Entrevista con la maestra Leonor Montijo (1932-2018) para el proyecto "La Música de Acá", de Alfredo Sánchez, YouTube].
* [https://www.youtube.com/watch?v=tllKuFXEqv0 Maestra Emérita Leonor Montijo, en YouTube]
* [https://www.youtube.com/watch?v=LP5xPmonjnU Grandes Concertistas: Mtra. Leonor Montijo Beraud parte I, en YouTube]

{{NF|1932|2018|Montijo Beraud, Leonor}}
[[Categoría:Nacidos en Hermosillo]]
[[Categoría:Fallecidos en Hermosillo]]
[[Categoría:Pianistas de México]]
[[Categoría:Profesores de música de México]]

title: Información personal

Nombre de nacimiento: Leonor Montijo Beraud

Nacimiento: 16 de julio de 1932 · Hermosillo, Sonora, México

title: Información profesional

Ocupación: Pianista, Profesor de música.

Género: Música clásica

Instrumento: Piano

Artistas relacionados: Domingo Lobato, José Guadalupe Flores Almaraz, Luz María Puente, Silvia Navarrete, Ana Eugenia González Gallo, María Teresa Rodríguez (pianista)