text:
# Willard (Utah)
Willard is een plaats (city) in de Amerikaanse staat Utah, en valt bestuurlijk gezien onder Box Elder County.

## Demografie
Bij de volkstelling in 2000 werd het aantal inwoners vastgesteld op 1630.
In 2006 is het aantal inwoners door het United States Census Bureau geschat op 1674, een stijging van 44 (2.7%).

## Geografie
Volgens het United States Census Bureau beslaat de plaats een oppervlakte van
18,7 km², waarvan 14,7 km² land en 4,0 km² water. Willard ligt op ongeveer 1331 m boven zeeniveau.

## Plaatsen in de nabije omgeving
De onderstaande figuur toont nabijgelegen plaatsen in een straal van 16 km rond Willard.

title: Willard (Utah)

wikitext:
{{Infobox plaats Verenigde Staten
| naam=Willard
| staat=Utah
| county=[[Box Elder County (Utah)|Box Elder County]]
| bevolking=1674
| datum=2006
| oppervlak=14.7
| water=4.0
| lat_deg = 41
| lat_min = 24
| lat_sec = 43
| lon_deg = 112
| lon_min = 2
| lon_sec = 23
| hoogte=1331
| code=84710
| type=city
| detailkaart=
}}
'''Willard''' is een plaats ([[city (stad)|city]]) in de [[Verenigde Staten|Amerikaanse]] staat [[Utah]], en valt bestuurlijk gezien onder [[Box Elder County (Utah)|Box Elder County]].

==Demografie==
Bij de volkstelling in 2000 werd het aantal inwoners vastgesteld op 1630<ref>{{Bronvermelding inwonertal plaats Verenigde Staten/2000}}</ref>.
In 2006 is het aantal inwoners door het [[United States Census Bureau]] geschat op 1674<ref>{{Bronvermelding inwonertal plaats Verenigde Staten/2006}}</ref>, een stijging van 44 (2.7%).

==Geografie==
Volgens het United States Census Bureau beslaat de plaats een [[oppervlakte]] van
18,7 km², waarvan 14,7 km² land en 4,0 km² [[oppervlaktewater|water]]. Willard ligt op ongeveer 1331<ref>{{Bronvermelding hoogte plaats Verenigde Staten}}</ref> m boven [[zeeniveau]].

==Plaatsen in de nabije omgeving==
De onderstaande figuur toont nabijgelegen [[woonplaats|plaatsen]] in een [[Straal (wiskunde)|straal]] van 16 km rond Willard.
{{Afbeelding label begin|image=Blank map.svg|position= relative| float=left|width=400|caption=Plaatsen in de omgeving}}
{{Afbeelding label|x=0.5|y=0.5|scale=400|text=[[Bestand:Map pointer black.svg|20px|Willard]]'''Willard'''}}
{{Afbeelding label|x=0.558|y=0.194|scale=400|text=[[Bestand:Small-city-symbol.svg|20px|Plaats met 17411 inwoners (2000)]][[Brigham City (Utah)|Brigham City]] (11 km)}}
{{Afbeelding label|x=0.327|y=0.074|scale=400|text=[[Bestand:Small-city-symbol.svg|8px|Plaats met 621 inwoners (2000)]][[Corinne (Utah)|Corinne]] (16 km)}}
{{Afbeelding label|x=0.531|y=0.872|scale=400|text=[[Bestand:Small-city-symbol.svg|12px|Plaats met 3094 inwoners (2000)]][[Farr West (Utah)|Farr West]] (13 km)}}
{{Afbeelding label|x=0.625|y=0.897|scale=400|text=[[Bestand:Small-city-symbol.svg|12px|Plaats met 3645 inwoners (2000)]][[Harrisville (Utah)|Harrisville]] (15 km)}}
{{Afbeelding label|x=0.729|y=0.233|scale=400|text=[[Bestand:Small-city-symbol.svg|8px|Plaats met 791 inwoners (2000)]][[Mantua (Utah)|Mantua]] (13 km)}}
{{Afbeelding label|x=0.690|y=0.819|scale=400|text=[[Bestand:Small-city-symbol.svg|20px|Plaats met 15026 inwoners (2000)]][[North Ogden (Utah)|North Ogden]] (13 km)}}
{{Afbeelding label|x=0.507|y=0.344|scale=400|text=[[Bestand:Small-city-symbol.svg|10px|Plaats met 2383 inwoners (2000)]][[Perry (Utah)|Perry]] (6 km)}}
{{Afbeelding label|x=0.405|y=0.852|scale=400|text=[[Bestand:Small-city-symbol.svg|12px|Plaats met 3489 inwoners (2000)]][[Plain City (Utah)|Plain City]] (13 km)}}
{{Afbeelding label|x=0.598|y=0.782|scale=400|text=[[Bestand:Small-city-symbol.svg|16px|Plaats met 5632 inwoners (2000)]][[Pleasant View (Utah)|Pleasant View]] (11 km)}}
{{Afbeelding label|x=0.498|y=0.681|scale=400|text=[[Bestand:Small-city-symbol.svg|8px|Plaats met 586 inwoners (2000)]][[South Willard (Utah)|South Willard]] (6 km)}}
{{Afbeelding label eind}}{{Clearleft}}

== Externe link ==
* {{Link city-data.com|Willard|Utah}}

{{Appendix}}
{{Coor title dms|41|24|43|N|112|2|23|W|region:US_type:city(1630)_scale:50000}}

[[Categorie:Plaats in Utah]]

title: Situering

County: Box Elder County

Type plaats: City

Staat: Utah

title: Algemeen

- water: 4,0 km²

title: Overig

Portaal: Verenigde Staten


text:
# Qatar Ladies Open
Qatar Total Open — жіночий відкритий тенісний турнір, який проводиться у місті Доха, Катар. Перший турнір був проведений у 2001 з призовим фондом у $170 000 (ІІІ категорія), у 2008 має вже $2 500 000 і віднесений до І категорії турнірів WTA. Спонсором турніру є Total S.A. Проходили на відкритих кортах з твердим покриттям. Після дворічної перерви турнір повернувся 2011 року в Міжнародний комплекс тенісу і сквошу Халіфа.

## Загальна інформація
Історія турніру
Відкритий чемпіонат Катару започатковано напередодні сезону-2001, коли місцеві організатори змогли домовитися з WTA про створення у себе змагання однієї з базових категорій місцевого туру в рамках лютневого відрізка календаря. 2004 року, коли фінансові проблеми спіткали турнір у Скоттсдейлі, катарські організатори змогли підняти статус свого змагання на один щабель градації, а від 2008 року і довести його до ще вищої, коли він зайняв місце турніру в Цюриху.
Місцевий комплекс, втім, не обмежив свою присутність в календарі проведенням одного турніру: у 2008-10 роках Доха здобула право проведення Підсумкового змагання асоціації, в зв'язку з чим в останні два роки цього періоду взяла паузу в проведенні Відкритого чемпіонату країни, але, щоб зберегти за собою старшу категорію туру, домовилися з WTA і сусіднім турніром в Дубаї про збереження за арабською зв'язкою двох ліцензій категорій турнірів - молодшої прем'єр-серії і серії Premier 5, якими турніри б обмінювалися з трирічним циклом. Перша черга Дубайців випала на 2009-11 рік, а катарців - на 2012-14.
Переможниці та фіналістки
Серед переможниць турніру в одиночному розряді - п'ять перших ракеток світу: Мартіна Хінгіс, Моніка Селеш, Марія Шарапова, Жустін Енен і Вікторія Азаренко. При цьому турнір має досить широкий список переможців: за перші 13 розіграшів чемпіонату його виграли десять різних тенісисток і жодна з них не завоювала одиночний титул хоча б тричі. У парному розряді список переможниць ще ширший: повторити свою перемогу на катарському змаганні вдалося чотирьом спортсменкам. Турнір 2014 року визначив нову першу ракетку парного рейтингу - Пен Шуай завдяки титулу змогла забезпечити собі новий статус.

## Одиночний розряд
| Рік                     | Чемпіонка            | Фіналістка         | Рахунок          |
| ----------------------- | -------------------- | ------------------ | ---------------- |
| 2001                    | Мартіна Хінгіс       | Тестю Сандрін      | 6-3 6-2          |
| 2002                    | Селеш Моніка         | Танасуган Тамарін  | 7-6(6) 6-3       |
| 2003                    | Мискіна Анастасія    | Лиховцева Олена    | 6-3 6-1          |
| 2004                    | Мискіна Анастасія    | Кузнецова Світлана | 4-6 6-4 6-4      |
| 2005                    | Марія Шарапова       | Алісія Молік       | 4-6 6-1 6-4      |
| 2006                    | Надія Петрова        | Амелі Моресмо      | 6-3 7-5          |
| 2007                    | Жустін Енен          | Кузнецова Світлана | 6-4 6-2          |
| 2008                    | Марія Шарапова       | Звонарьова Віра    | 6-4 6-2          |
| 2009-2010               | Не проводився        | Не проводився      | Не проводився    |
| 2011                    | Віра Звонарьова      | Каролін Возняцкі   | 6–4, 6–4         |
| 2012                    | Вікторія Азаренко    | Саманта Стосур     | 6–1, 6–2         |
| 2013                    | Вікторія Азаренко    | Серена Вільямс     | 7–6(6), 2–6, 6–3 |
| 2014                    | Симона Халеп         | Анджелік Кербер    | 6–2, 6–3         |
| ↓ WTA Premier ↓         |                      |                    |                  |
| 2015                    | Луціє Шафарова       | Вікторія Азаренко  | 6–4, 6–3         |
| ↓ WTA Premier 5 ↓       |                      |                    |                  |
| 2016                    | Карла Суарес Наварро | Олена Остапенко    | 1–6, 6–4, 6–4    |
| ↓ WTA Premier ↓         |                      |                    |                  |
| 2017                    | Кароліна Плішкова    | Каролін Возняцкі   | 6–3, 6–4         |
| ↓ WTA Premier 5 ↓       |                      |                    |                  |
| 2018                    | Петра Квітова        | Гарбінє Мугуруса   | 3–6, 6–3, 6–4    |
| ↓ WTA Premier ↓         |                      |                    |                  |
| 2019                    | Елізе Мертенс        | Сімона Халеп       | 3–6, 6–4,        |
| ↓ Турніри WTA Premier ↓ |                      |                    |                  |
| 2020                    | Аріна Соболенко      | Петра Квітова      | 6–3, 6–3         |
| ↓ Турніри WTA 500 ↓     |                      |                    |                  |
| 2021                    | Петра Квітова (2)    | Гарбінє Мугуруса   | 6–2, 6–1         |
| ↓ Турніри WTA 1000 ↓    |                      |                    |                  |
| 2022                    | Іга Свьонтек         | Анетт Контавейт    | 6–2, 6–0         |
| ↓ Турніри WTA 500 ↓     |                      |                    |                  |
| 2023                    | Іга Свьонтек (2)     | Джессіка Пегула    | 6–3, 6–0         |
| ↓ Турніри WTA 1000 ↓    |                      |                    |                  |
| 2024                    | Іга Свьонтек (3)     | Олена Рибакіна     | 7–6(10–8), 6–2   |
| 2025                    | Аманда Анісімова     | Олена Остапенко    | 6–4, 6–3         |

## Парний розряд
| Рік                     | Чемпіонки                                | Фіналістки                               | Рахунок             |
| ----------------------- | ---------------------------------------- | ---------------------------------------- | ------------------- |
| 2001                    | Тестю Сандрін Роберта Вінчі              | Богерт Крістін Ореманс Міріам            | 7-5 7-6(4)          |
| 2002                    | Гусарова Жанет Аранча Санчес Вікаріо     | Фюзе Алесандра Віс Кароліна              | 6-3 6-3             |
| 2003                    | Лі Джанет Пракусі Вейн                   | Венто-Кабачі Марія Відяя Анжелік         | 6-1 6-3             |
| 2004                    | Кузнецова Світлана Лиховцева Олена       | Гусарова Жанет Кончіта Мартінес          | 7-6(4) 6-2          |
| 2005                    | Алісія Молік Франческа Ск'явоне          | Кара Блек Хубер Лізель                   | 6-3 6-4             |
| 2006                    | Даніела Гантухова Суґіяма Ай             | Тінг Лі Тіантіан Сун                     | 6-4 6-4             |
| 2007                    | Мартіна Хінгіс Марія Кириленко           | Савай Агнеш Углірова Владиміра           | 6-1 6-1             |
| 2008                    | Квета Пешке Стаббс Рене                  | Кара Блек Хубер Лізель                   | 6–1, 5–7, 10–7      |
| 2009-2010               | Не проводився                            | Не проводився                            | Не проводився       |
| 2011                    | Квета Пешке Катарина Среботнік           | Лізель Губер Надія Петрова               | 7–5, 6–7(2), [10–8] |
| 2012                    | Лізель Губер Ліза Реймонд                | Ракель Копс-Джонс Абігейл Спірс          | 6–3, 6–1            |
| 2013                    | Сара Еррані Роберта Вінчі                | Надія Петрова Катарина Среботнік         | 2–6, 6–3, [10–6]    |
| 2014                    | Сє Шувей Пен Шуай                        | Квета Пешке Катарина Среботнік           | 6–4, 6–0            |
| ↓ WTA Premier ↓         |                                          |                                          |                     |
| 2015                    | Ракель Копс-Джонс Абігейл Спірс          | Сє Шувей Саня Мірза                      | 6–4, 6–4            |
| ↓ WTA Premier 5 ↓       |                                          |                                          |                     |
| 2016                    | Чжань Хаоцін Чжань Юнжань                | Сара Еррані Карла Суарес Наварро         | 6–3, 6–3            |
| ↓ WTA Premier ↓         |                                          |                                          |                     |
| 2017                    | Абігейл Спірс (2) Катарина Среботнік (2) | Ольга Савчук Ярослава Шведова            | 6–3, 7–6(9–7)       |
| ↓ WTA Premier 5 ↓       |                                          |                                          |                     |
| 2018                    | Габріела Дабровскі Олена Остапенко       | Андрея Клепач Марія Хосе Мартінес Санчес | 6–3, 6–3            |
| ↓ WTA Premier ↓         |                                          |                                          |                     |
| 2019                    | Чжань Хаоцін (2) Латіша Чжань (2)        | Анна-Лена Гренефельд Демі Схурс          | 6–1, 3–6, [10–6]    |
| ↓ Турніри WTA Premier ↓ |                                          |                                          |                     |
| 2020                    | Сє Шувей (2) Барбора Стрицова            | Габріела Дабровскі Олена Остапенко       | 6–2, 5–7, [10–2]    |
| ↓ Турніри WTA 500 ↓     |                                          |                                          |                     |
| 2021                    | Ніколь Меліхар Демі Схюрс                | Моніка Нікулеску Олена Остапенко         | 6–2, 2–6, [10–8]    |
| 2021                    | Ніколь Меліхар Демі Схюрс                | Моніка Нікулеску Олена Остапенко         | 6–2, 2–6, [10–8]    |
| ↓ Турніри WTA 1000 ↓    |                                          |                                          |                     |
| 2022                    | Корі Гофф Джессіка Пегула                | Вероніка Кудерметова Елісе Мертенс       | 3–6, 7–5, [10–5]    |
| ↓ Турніри WTA 500 ↓     |                                          |                                          |                     |
| 2023                    | Корі Гофф (2) Джессіка Пегула (2)        | Людмила Кіченок Олена Остапенко          | 6–4, 2–6, [10–7]    |
| ↓ Турніри WTA 1000 ↓    |                                          |                                          |                     |
| 2024                    | Демі Схюрс Луїза Стефані                 | Каролін Доулгайд Дезіре Кравчик          | 6–4, 6–2            |
| 2025                    | Сара Еррані Жасмін Паоліні               | Цзян Сіньюй У Фансьєнь                   | 7–5, 7–6(12–10)     |

wikiname: ukwiki

title: Qatar Ladies Open

in_language: uk

wikitext:
{{Тенісні турніри WTA
| Назва турніру         = Qatar Total Open
| Current               =
| Логотип               =
| Логотип_size          = 150px
| Місто проведення      = [[Доха]]
| Країна проведення     = [[Катар]]
| Арена                 = [[Khalifa International Tennis Complex]]
| Категорія             = I (з 2008)
| Покриття              = Hard / Outdoors
| Турнірна сітка        = 56M/32Q/32D
| Призові               = $2,500,000
| Сайт                  = [http://www.qatartennis.org/ qatartennis.org]
| Примітка              =
}}

'''Qatar Total Open''' — жіночий відкритий тенісний турнір, який проводиться у місті [[Доха]], [[Катар]]. Перший турнір був проведений у [[2001]] з призовим фондом у $170 000 (ІІІ категорія), у [[2008]] має вже $2 500 000 і віднесений до І категорії турнірів [[Жіноча тенісна асоціація|WTA]]. Спонсором турніру є Total S.A. Проходили на відкритих кортах з твердим покриттям. Після дворічної перерви турнір повернувся 2011 року в {{Не перекладено|Міжнародному комплексі тенісу і сквошу Халіфа|Міжнародний комплекс тенісу і сквошу Халіфа|en|Khalifa International Tennis and Squash Complex}}.

== Загальна інформація ==
; Історія турніру
Відкритий чемпіонат Катару започатковано напередодні сезону-2001, коли місцеві організатори змогли домовитися з [[Жіноча тенісна асоціація|WTA]] про створення у себе змагання однієї з базових категорій місцевого туру в рамках лютневого відрізка календаря. 2004 року, коли фінансові проблеми спіткали [[State Farm Women's Tennis Classic|турнір у Скоттсдейлі]], катарські організатори змогли підняти статус свого змагання на один щабель градації, а від 2008 року і довести його до ще вищої, коли він зайняв місце [[Відкритий чемпіонат Цюриха з тенісу серед жінок|турніру в Цюриху]].

Місцевий комплекс, втім, не обмежив свою присутність в календарі проведенням одного турніру: у 2008-10 роках [[Доха]] здобула право проведення [[Фінал туру WTA|Підсумкового змагання асоціації]], в зв'язку з чим в останні два роки цього періоду взяла паузу в проведенні Відкритого чемпіонату країни, але, щоб зберегти за собою старшу категорію туру, домовилися з [[Жіноча тенісна асоціація|WTA]] і сусіднім [[Dubai Tennis Championships|турніром в Дубаї]] про збереження за арабською зв'язкою двох ліцензій категорій турнірів - молодшої [[прем'єр-турніри WTA|прем'єр-серії]] і серії Premier 5, якими турніри б обмінювалися з трирічним циклом. Перша черга Дубайців випала на 2009-11 рік, а катарців - на 2012-14.

; Переможниці та фіналістки
Серед переможниць турніру в одиночному розряді - п'ять перших ракеток світу: [[Мартіна Хінгіс]], [[Моніка Селеш]], [[Шарапова Марія Юріївна|Марія Шарапова]], [[Жустін Енен]] і [[Азаренко Вікторія Федорівна|Вікторія Азаренко]]. При цьому турнір має досить широкий список переможців: за перші 13 розіграшів чемпіонату його виграли десять різних тенісисток і жодна з них не завоювала одиночний титул хоча б тричі. У парному розряді список переможниць ще ширший: повторити свою перемогу на катарському змаганні вдалося чотирьом спортсменкам. Турнір 2014 року визначив нову першу ракетку парного рейтингу - [[Пен Шуай]] завдяки титулу змогла забезпечити собі новий статус.

== Одиночний розряд ==

{| class="wikitable"
|-
!width="50"| Рік
!width="200"| Чемпіонка
!width="200"| Фіналістка
!width="100"| Рахунок
|-
|[[Qatar Total Fina Elf Open 2001, одиночний розряд|2001]]
|{{прапорець|CHE}} '''[[Мартіна Хінгіс]]'''
|{{прапорець|FRA}} [[Тестю Сандрін]]
|6-3 6-2
|-
|[[Qatar Total Fina Elf Open 2002, одиночний розряд|2002]]
|{{прапорець|USA}} '''[[Селеш Моніка]]'''
|{{прапорець|THA}} [[Танасуган Тамарін]]
|7-6(6) 6-3
|-
|[[Qatar Total Fina Elf Open 2003, одиночний розряд|2003]]
|{{прапорець|RUS}} '''[[Мискіна Анастасія]]'''
|{{прапорець|RUS}} [[Лиховцева Олена]]
|6-3 6-1
|-
|[[Qatar Total Open 2004, одиночний розряд|2004]]
|{{прапорець|RUS}} '''[[Мискіна Анастасія]]'''
|{{прапорець|RUS}} [[Кузнецова Світлана Олександрівна|Кузнецова Світлана]]
|4-6 6-4 6-4
|-
|[[Qatar Total Open 2005, одиночний розряд|2005]]
|{{прапорець|RUS}} '''[[Шарапова Марія Юріївна|Марія Шарапова]]'''
|{{прапорець|AUS}} [[Алісія Молік]]
|4-6 6-1 6-4
|-
|[[Qatar Ladies Open 2006, одиночний розряд|2006]]
|{{прапорець|RUS}} '''[[Петрова Надія Вікторівна|Надія Петрова]]'''
|{{прапорець|FRA}} [[Амелі Моресмо]]
|6-3 7-5
|-
|[[Qatar Ladies Open 2007, одиночний розряд|2007]]
|{{прапорець|BEL}} '''[[Жустін Енен]]'''
|{{прапорець|RUS}} [[Кузнецова Світлана Олександрівна|Кузнецова Світлана]]
|6-4 6-2
|-
|[[Qatar Ladies Open 2008, одиночний розряд|2008]]
|{{прапорець|RUS}} '''[[Шарапова Марія Юріївна|Марія Шарапова]]'''
|{{прапорець|RUS}} [[Звонарьова Віра Ігорівна|Звонарьова Віра]]
|6-4 6-2
|- bgcolor="#cfcfcf"
|2009-2010||rowspan="1" colspan="3" align="center"| ''Не проводився''
|-
|[[Qatar Ladies Open 2011, одиночний розряд|2011]] || {{flagicon|RUS}} '''[[Звонарьова Віра Ігорівна|Віра Звонарьова]]''' || {{flagicon|DEN}} [[Каролін Возняцкі]] || 6–4, 6–4
|-
|[[Qatar Total Open 2012, одиночний розряд|2012]] || {{flagicon|BLR}} '''[[Азаренко Вікторія Федорівна|Вікторія Азаренко]]''' || {{flagicon|AUS}} [[Саманта Стосур]] || 6–1, 6–2
|-
|[[Qatar Total Open 2013, одиночний розряд|2013]] || {{flagicon|BLR}} '''[[Азаренко Вікторія Федорівна|Вікторія Азаренко]]''' || {{flagicon|USA}} [[Серена Вільямс]] || 7–6(6), 2–6, 6–3
|-
|[[Qatar Total Open 2014, одиночний розряд|2014]] || {{flagicon|ROU}} '''[[Симона Халеп]]''' || {{flagicon|GER}} [[Анджелік Кербер]] || 6–2, 6–3
|-
| colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓ [[Турніри WTA Premier|WTA Premier]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2015, одиночний розряд|2015]] || {{flagicon|CZE}} '''[[Луціє Шафарова]]''' || {{flagicon|BLR}} [[Азаренко Вікторія Федорівна|Вікторія Азаренко]] ||  6–4, 6–3
|-
| colspan="4" style=background:#E9E9E9 align="center" | ↓ [[Турніри WTA Premier|WTA Premier 5]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2016, одиночний розряд|2016]] || {{flagicon|ESP}} '''[[Карла Суарес Наварро]]''' || {{flagicon|LAT}} [[Олена Остапенко]] ||  1–6, 6–4, 6–4
|-
| colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓ [[Турніри WTA Premier|WTA Premier]]  ↓
|-
|'''[[Qatar Total Open 2017, одиночний розряд|2017]]''' || {{flagicon|CZE}} '''[[Кароліна Плішкова]]''' || {{flagicon|DEN}} [[Каролін Возняцкі]] || 6–3,  6–4
|-
| colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓ [[Турніри WTA Premier|WTA Premier 5]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2018, одиночний розряд|2018]]|| {{flagicon|CZE}} '''[[Петра Квітова]]''' || {{flagicon|ESP}} [[Гарбінє Мугуруса]] || 3–6, 6–3, 6–4
|-
| colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓ [[Турніри WTA Premier|WTA Premier]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2019, одиночний розряд|2019]]|| {{flagicon|BEL}} '''[[Елізе Мертенс]]''' || {{flagicon|ROU}} [[Сімона Халеп]] || 3–6, 6–4,
|-
| colspan="4" style=background:#E9E9E9 align="center" | ↓  [[Турніри WTA Premier]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2020, одиночний розряд|2020]]|| {{flagicon|BLR}} [[Соболенко Аріна Сергіївна|Аріна Соболенко]] || {{flagicon|CZE}} [[Петра Квітова]] || 6–3, 6–3
|-
| colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓  [[Турніри WTA 500]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2021, одиночний розряд|2021]]|| {{flagicon|CZE}} [[Петра Квітова]] (2) || {{flagicon|ESP}} [[Гарбінє Мугуруса]] || 6–2, 6–1
|-
| colspan="4" style=background:#E9E9E9 align="center" | ↓  [[Турніри WTA 1000]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2022, одиночний розряд|2022]] ||{{flagicon|POL}} [[Іга Свьонтек]] ||{{flagicon|EST}} [[Анетт Контавейт]] || 6–2, 6–0
|-
| colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓  [[Турніри WTA 500]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2023, одиночний розряд|2023]] ||{{flagicon|POL}} [[Іга Свьонтек]] (2) ||{{flagicon|USA}} [[Джессіка Пегула]] || 6–3, 6–0
|-
| colspan="4" style=background:#E9E9E9 align="center" | ↓  [[Турніри WTA 1000]]  ↓
|-
|[[Qatar TotalEnergies Open 2024, одиночний розряд|2024]] || {{flagicon|POL}} [[Іга Свьонтек]] (3) || {{flagicon|KAZ}} [[Рибакіна Олена Андріївна|Олена Рибакіна]] || 7–6(10–8), 6–2
|-
|[[Qatar TotalEnergies Open 2025, одиночний розряд|2025]] || {{flagicon|USA}} [[Аманда Анісімова]] || {{flagicon|LAT}} [[Олена Остапенко]] || 6–4, 6–3
|}

== Парний розряд ==
{| class="wikitable"
|-
!width="50"| Рік
!width="200"| Чемпіонки
!width="200"| Фіналістки
!width="100"| Рахунок
|-
|[[Qatar Total Fina Elf Open 2001, парний розряд|2001]]
|{{прапорець|FRA}} '''[[Тестю Сандрін]]
 {{прапорець|ITA}} [[Роберта Вінчі]]'''
|{{прапорець|NLD}} [[Богерт Крістін]]
 {{прапорець|NLD}} [[Ореманс Міріам]]
|7-5 7-6(4)
|-
|[[Qatar Total Fina Elf Open 2002, парний розряд|2002]]
|{{прапорець|SVK}} '''[[Гусарова Жанет]]
 {{прапорець|ESP}} [[Аранча Санчес Вікаріо]]'''
|{{прапорець|FRA}} [[Фюзе Алесандра]]
 {{прапорець|NLD}} [[Віс Кароліна]]
|6-3 6-3
|-
|[[Qatar Total Fina Elf Open 2003, парний розряд|2003]]
|{{прапорець|TPE}} '''[[Лі Джанет]]
 {{прапорець|IDN}} [[Пракусі Вейн]]'''
|{{прапорець|VEN}} [[Венто-Кабачі Марія]]
 {{прапорець|IDN}} [[Відяя Анжелік]]
|6-1 6-3
|-
|[[Qatar Ladies Open 2004, парний розряд|2004]]
|{{прапорець|RUS}} '''[[Кузнецова Світлана Олександрівна|Кузнецова Світлана]]
 {{прапорець|RUS}} [[Лиховцева Олена]]'''
|{{прапорець|SVK}} [[Гусарова Жанет]]
 {{прапорець|ESP}} [[Кончіта Мартінес]]
|7-6(4) 6-2
|-
|[[Qatar Total Open 2005, парний розряд|2005]]
|{{прапорець|AUS}} '''[[Алісія Молік]]
 {{прапорець|ITA}} [[Франческа Ск'явоне]]'''
|{{прапорець|ZWE}} [[Кара Блек]]
 {{прапорець|ZAF}} [[Хубер Лізель]]
|6-3 6-4
|-
|[[Qatar Ladies Open 2006, парний розряд|2006]]
|{{прапорець|SVK}} '''[[Даніела Гантухова]]
 {{прапорець|JPN}} [[Суґіяма Ай]]'''
|{{прапорець|CHN}} [[Тінг Лі]]
 {{прапорець|CHN}} [[Тіантіан Сун]]
|6-4 6-4
|-
|[[Qatar Ladies Open 2007, парний розряд|2007]]
|{{прапорець|CHE}} '''[[Мартіна Хінгіс]]
 {{прапорець|RUS}} [[Кириленко Марія Юріївна|Марія Кириленко]]'''
|{{прапорець|HUN}} [[Савай Агнеш]]
 {{прапорець|CZE}} [[Углірова Владиміра]]
|6-1 6-1
|-
|[[Qatar Ladies Open 2008, парний розряд|2008]]
|{{прапорець|CZE}} '''[[Квета Пешке]]
 {{прапорець|AUS}} [[Стаббс Рене]]'''
|{{прапорець|ZWE}} [[Кара Блек]]
 {{прапорець|USA}} [[Хубер Лізель]]
|6–1, 5–7, 10–7
|- bgcolor="#cfcfcf"
|2009-2010||rowspan="1" colspan="3" align="center"| ''Не проводився''
|-
|[[Qatar Total Open 2011, парний розряд|2011]] || '''{{flagicon|CZE}} [[Квета Пешке]]
 {{flagicon|SLO}} [[Катарина Среботнік]]''' || {{flagicon|USA}} [[Лізель Губер]]
 {{flagicon|RUS}} [[Петрова Надія Вікторівна|Надія Петрова]] || 7–5, 6–7(2), [10–8]
|-
|[[Qatar Total Open 2012, парний розряд|2012]] || '''{{flagicon|USA}} [[Лізель Губер]]'''
 '''{{flagicon|USA}} [[Ліза Реймонд]]''' || {{flagicon|USA}} [[Ракель Копс-Джонс]]
 {{flagicon|USA}} [[Абігейл Спірс]] || 6–3, 6–1
|-
|[[Qatar Total Open 2013, парний розряд|2013]] || '''{{flagicon|ITA}} [[Сара Еррані]]'''
 '''{{flagicon|ITA}} [[Роберта Вінчі]]''' || {{flagicon|RUS}} [[Петрова Надія Вікторівна|Надія Петрова]]
 {{flagicon|SLO}} [[Катарина Среботнік]] || 2–6, 6–3, [10–6]
|-
|[[Qatar Total Open 2014, парний розряд|2014]] || '''{{flagicon|TPE}} [[Сє Шувей]]'''
 '''{{flagicon|CHN}} [[Пен Шуай]]''' || {{flagicon|CZE}} [[Квета Пешке]]
 {{flagicon|SLO}} [[Катарина Среботнік]] || 6–4, 6–0
|-
| colspan="4" style=background:#E9E9E9 align="center" | ↓  [[Турніри WTA Premier|WTA Premier]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2015, парний розряд|2015]] || '''{{flagicon|USA}} [[Ракель Копс-Джонс]]'''
 '''{{flagicon|USA}} [[Абігейл Спірс]]''' || {{flagicon|TPE}} [[Сє Шувей]]
 {{flagicon|IND}} [[Саня Мірза]] || 6–4, 6–4
|-
| colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓  [[Турніри WTA Premier|WTA Premier 5]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2016, парний розряд|2016]] || '''{{flagicon|TPE}} [[Чжань Хаоцін]]'''
 '''{{flagicon|TPE}} [[Чжань Юнжань]]''' || {{flagicon|ITA}} [[Сара Еррані]]
 {{flagicon|ESP}} [[Карла Суарес Наварро]] || 6–3, 6–3
|-
| colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓  [[Турніри WTA Premier|WTA Premier]]  ↓
|-
|'''[[Qatar Total Open 2017, парний розряд|2017]]'''|| '''{{flagicon|USA}} [[Абігейл Спірс]]'''  (2)
 '''{{flagicon|SLO}} [[Катарина Среботнік]]'''  (2)  || {{flagicon|UKR}} [[Савчук Ольга Миколаївна|Ольга Савчук]]
 {{flagicon|KAZ}} [[Шведова Ярослава В'ячеславівна|Ярослава Шведова]] || 6–3, 7–6(9–7)
|-
| colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓  [[Турніри WTA Premier|WTA Premier 5]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2018, парний розряд|2018]] || {{flagicon|CAN}} '''[[Габріела Дабровскі]]'''
 {{flagicon|LAT}} '''[[Олена Остапенко]]''' || {{flagicon|SLO}} [[Андрея Клепач]]
 {{nowrap|{{flagicon|ESP}} [[Марія Хосе Мартінес Санчес]]}} || 6–3, 6–3
|-
| colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓  [[Турніри WTA Premier|WTA Premier]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2019, парний розряд|2019]]|| {{flagicon|TPE}} '''[[Чжань Хаоцін]]'''  (2)
 {{flagicon|TPE}} '''[[Латіша Чжань]]'''  (2)  || {{flagicon|GER}} [[Анна-Лена Гренефельд]]
 {{flagicon|NED}} [[Демі Схурс]] || 6–1, 3–6, [10–6]
|-
|colspan=4 style=background:#E9E9E9 align=center|↓  [[Турніри WTA Premier]]   ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2020, парний розряд|2020]] || {{flagicon|TPE}} [[Сє Шувей]]  (2)
 {{flagicon|CZE}} [[Барбора Стрицова]] || {{flagicon|CAN}} [[Габріела Дабровскі]]
 {{flagicon|LAT}} [[Олена Остапенко]] || 6–2, 5–7, [10–2]
|-
|colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓  [[Турніри WTA 500]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2021, парний розряд|2021]]|| {{flagicon|USA}} [[Ніколь Меліхар]]
 {{flagicon|NED}} [[Демі Схюрс]]|| {{flagicon|ROU}} [[Моніка Нікулеску]]
 {{flagicon|LAT}} [[Олена Остапенко]] || 6–2, 2–6, [10–8]
|-
|[[Qatar Total Open 2021, парний розряд|2021]]|| {{flagicon|USA}} [[Ніколь Меліхар]]
 {{flagicon|NED}} [[Демі Схюрс]]|| {{flagicon|ROU}} [[Моніка Нікулеску]]
 {{flagicon|LAT}} [[Олена Остапенко]] || 6–2, 2–6, [10–8]
|-
| colspan="4" style=background:#E9E9E9 align="center" | ↓  [[Турніри WTA 1000]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2022, парний розряд|2022]] ||{{flagicon|USA}} [[Корі Гофф]]
 {{flagicon|USA}} [[Джессіка Пегула]] ||{{flagicon|RUS}} [[Кудерметова Вероніка Едуардівна|Вероніка Кудерметова]]
 {{flagicon|BEL}} [[Елісе Мертенс]] ||3–6, 7–5, [10–5]
|-
|colspan="4" style=background:#D4F1C5 align="center" | ↓  [[Турніри WTA 500]]  ↓
|-
|[[Qatar Total Open 2023, парний розряд|2023]]|| {{flagicon|USA}} [[Корі Гофф]] (2)
 {{flagicon|USA}} [[Джессіка Пегула]] (2) || {{flagicon|UKR}} [[Кіченок Людмила Вікторівна|Людмила Кіченок]]
 {{flagicon|LAT}} [[Олена Остапенко]] || 6–4, 2–6, [10–7]
|-
| colspan="4" style=background:#E9E9E9 align="center" | ↓  [[Турніри WTA 1000]]  ↓
|-
|[[Qatar TotalEnergies Open 2024, парний розряд|2024]] || {{flagicon|NED}} [[Демі Схюрс]]
 {{flagicon|BRA}} [[Луїза Стефані]] || {{flagicon|USA}} [[Каролін Доулгайд]]
 {{flagicon|USA}} [[Дезіре Кравчик]] || 6–4, 6–2
|-
|[[Qatar TotalEnergies Open 2025, парний розряд|2025]] || {{flagicon|ITA}} [[Сара Еррані]]
 {{flagicon|ITA}} [[Жасмін Паоліні]] || {{flagicon|CHN}} [[Цзян Сіньюй]]
 {{flagicon|TPE}} [[У Фансьєнь]] || 7–5, 7–6(12–10)
|-
|}

== Посилання ==
{{commons category}}
*{{Official website|http://www.qatartennis.org/tournaments/index/91}}
*[http://www.wtatennis.com/tournament/2017-doha Qatar Total Open] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190630003423/https://www.wtatennis.com/tournament/2017-doha |date=30 червня 2019 }}. WTA Tour profile.

{{Турніри WTA 1000}}
{{WTA PS}}
{{Турніри Qatar Open}}

{{Портали|Теніс|Спорт}}

[[Категорія:Qatar Ladies Open|*]]
[[Категорія:Спорт у Досі]]
[[Категорія:Тенісні турніри в Катарі]]

title: WTA Тур

Місто проведення турніру: Доха · Катар

Арена: Khalifa International Tennis Complex

Покриття: Hard / Outdoors


text:
# Hydropsyche urgorrii
Hydropsyche urgorrii is een schietmot uit de familie Hydropsychidae. De soort komt voor in het Palearctisch gebied.

wikiname: nlwiki

title: Hydropsyche urgorrii

in_language: nl

wikitext:
{{Taxobox insect
| titelweergave = cursief
| naam = ''Hydropsyche urgorrii''
| afbeelding =
| afbeeldingtekst =
| orde = [[Trichoptera]] (Schietmotten)
| familie = [[Hydropsychidae]]
| geslacht = ''[[Hydropsyche]]''
| w-naam = ''Hydropsyche urgorrii''
| auteur = MA Gonzalez & H Malicky
| datum = 1980
| haakjes =
| commons =
| species =
}}
'''''Hydropsyche urgorrii''''' is een [[Schietmotten|schietmot]] uit de familie [[Hydropsychidae]]. De soort komt voor in het [[Palearctisch gebied]].

{{Beginnetje|biologie|2=2011|3=06|4=21}}

[[Categorie:Schietmot uit het Palearctisch gebied]]
[[Categorie:Hydropsyche|urgorrii]]

title: Hydropsyche urgorrii

Rijk: Animalia (Dieren)

Stam: Arthropoda (Geleedpotigen)

Klasse: Insecta (Insecten)

Orde: Trichoptera (Schietmotten)

Familie: Hydropsychidae

Geslacht: Hydropsyche

title: Soort

Portaal: Biologie · Insecten


text:
# Peerless
För materialet peerless,  se Vulkanfiber.
Peerless Motor Car Co var en amerikansk biltillverkare som byggde bilar i Cleveland, Ohio mellan 1900 och 1931.

## Historia
Peerless hade startats redan 1869 och tillverkade bland annat cyklar, innan man presenterade sin första bil år 1900. Det var en enkel konstruktion med encylindrig motor från franska De Dion-Bouton. 1902 kom en tvåcylindrig modell med motorn fram och kardandrift. Året därpå kom den första fyrcylindriga bilen och 1907 den första sexan. Peerless var nu en statusbil och en av den amerikanska bilindustrins tre stora P:n (de bägge andra var Packard och Pierce-Arrow).
1916 introducerades en V8-motor, ett år efter konkurrenten Cadillac. Modellen skulle hänga med, tämligen oförändrad, fram till 1929. 1924 tillkom en mindre sexcylindrig modell. 1929 ersattes V8:n av en rak åtta från den fristående motortillverkaren Continental. Börskraschen samma år och den påföljande depressionen drabbade försäljningen svårt. Peerless sista bil fick en stor V16-motor, men var påfallande lätt, då den till stor del byggdes i aluminium. Tyvärr byggdes bara en prototyp, då ledningen beslutade att lägga ned biltillverkningen i mitten av 1931. Istället satsade företaget på att brygga öl.

wikiname: svwiki

title: Peerless

in_language: sv

wikitext:
:''För materialet '''peerless,'''  se [[Vulkanfiber]].''
{{Faktamall företag
| logotyp	= Peerless logo 1908.svg
}}
[[Fil:Peerless Model 56 7-Passenger Touring 1917.jpg|miniatyr|250px|Peerless Model 56 1917]]

'''Peerless Motor Car Co''' var en [[USA|amerikansk]] [[biltillverkare]] som byggde bilar i [[Cleveland, Ohio]] mellan [[1900]] och [[1931]].

==Historia==
Peerless hade startats redan [[1869]] och tillverkade bland annat [[Cykel|cyklar]], innan man presenterade sin första bil år 1900. Det var en enkel konstruktion med encylindrig [[motor]] från [[Frankrike|franska]] [[De Dion-Bouton]]. [[1902]] kom en tvåcylindrig modell med motorn fram och [[Kardanaxel|kardandrift]]. Året därpå kom den första fyrcylindriga bilen och [[1907]] den första sexan. Peerless var nu en statusbil och en av den amerikanska bilindustrins tre stora P:n (de bägge andra var [[Packard]] och [[Pierce-Arrow]]).

[[1916]] introducerades en [[V8-motor]], ett år efter konkurrenten [[Cadillac]]. Modellen skulle hänga med, tämligen oförändrad, fram till [[1929]]. [[1924]] tillkom en mindre sexcylindrig modell. 1929 ersattes V8:n av en [[Radmotor|rak åtta]] från den fristående motortillverkaren Continental. Börskraschen samma år och den påföljande [[Den stora depressionen|depressionen]] drabbade försäljningen svårt. Peerless sista bil fick en stor [[V16]]-motor, men var påfallande lätt, då den till stor del byggdes i [[aluminium]]. Tyvärr byggdes bara en [[prototyp]], då ledningen beslutade att lägga ned biltillverkningen i mitten av 1931. Istället satsade företaget på att brygga [[öl]].<ref>{{Webbref |url=http://heymabelblacklabel.com/id23.htm |titel=heymabelblacklabel.com, hämtad 2010-02-05. |hämtdatum=2010-02-05 |arkivurl=https://web.archive.org/web/20100123023726/http://heymabelblacklabel.com/id23.htm |arkivdatum=2010-01-23 }}</ref>

==Källor==
*Stora billexikonet, red. G N Georgano, svensk övers. Björn-Eric Lindh 1982. {{ISBN|91-86442-00-7}}

===Noter===
<references />

==Externa länkar==
* {{commonscat WD}}
*[http://ech.case.edu/ech-cgi/article.pl?id=PMCC Encyclopedia of Cleveland History] {{en}}

[[Kategori:Ej längre existerande amerikanska biltillverkare]]
[[Kategori:Företag bildade 1900]]
[[Kategori:Företag upplösta 1931]]

title: Historik


text:
# 異言
異言（いげん）は、グロソラリア（英: glossolalia < 希: γλωσσολαλιά = γλῶσσα（glõssa 「舌、言語」）+ λαλιά（laliá 「声；言語、言葉、発話、説明、意見」）＝「舌から発せられる声」）あるいはゼノグロッシア/ゼノグロッシー（英: xenoglossia/xenoglossy < ギリシア語で「異国の言語（聞き慣れない言葉）を話すこと」）の訳語で、いずれも、学んだことのない外国語もしくは意味不明の複雑な言語を操ることができる超自然的な言語知識、およびその現象を指す。
英語では、 glossolalia は主に宗教の分野で、 xenoglossia/xenoglossy は主に超心理学の分野で使われる。日本では、超心理学に関する文脈で、区別の為に後者の異言を「真性異言」と訳す場合もある。当項目では、前者の宗教的な意味で用いられる狭義の異言について主に取り扱う。後者の超心理学的な異言については項目「真性異言」を参照のこと。

## キリスト教における異言
日本でこの用語を使用するのはペンテコステ派（カリスマ派）のみで、その他の教派とは聖書解釈に大きな溝があり、批判の対象になっている。

### 聖書にみる異言
新約聖書では4箇所に異言の明確な言及が登場する。以下の4箇所である。
ペンテコステの日の異言
使徒行伝2章11節-13節にはペンテコステの日の異言の記述がある。弟子達は「他国のことばで（ἑτέραις γλώσσαις）はなしだした」と記述されている 。「ことばで」（γλώσσαις （glṓssais）；γλῶσσα の複数与格）は普通、ことばを話す器官である舌と、話す言葉の両方を意味する。「他の」（希: ἑτέραις （hetérais）；ἕτερος （héteros）の女性形複数与格）は弟子達が自国語ではない国語で話したことを示す。聖書の記述によると、ここで言及されている異言は外国語である。弟子達が、学んだことのない、自国語でない言語を、話したという現象である。 彼らはその話すことばを理解することができ、ことばの混乱を起こしたバベルの塔の物語とは逆に、聖霊は人々が言葉を越えて互いに理解し合えるようにされた。
コルネリオの家における異言
使徒行伝10章44節-47節には、ペテロが神の強い促しによって、コルネリオの家に集められた異邦人たちに福音メッセージを語った時に「～、みことばに耳を傾けていたすべての人に聖霊がお下りになった。」（44節）と記述されている。そして、彼らは「異言を」（γλώσσαις）話した。この異言は外国語であったかどうか明確には言われていない。しかし、「私たちが主イエス・キリストを信じたとき、神が私たちに下さったのと同じ賜物を彼らにもお授けになった。」（同11章17節）との記述から、この異言はペンテコステの異言と同じ性質のものであることが推測できる。
異言とヨハネの弟子達
使徒行伝19章1節-7節には、パウロがバプテスマのヨハネの弟子と会った記述が書いてある。パウロがキリストと聖霊について教えた後に、両手を彼らの上に置いた。すると彼らが異言を語ったという記述がある。「聖霊が彼らに臨まれ、彼らは異言（γλώσσαις）を語ったり、預言をしたりした。」（使徒行伝19章6節）この異言が外国語だったとは明確に言われていないが、ペンテコステとコルネリオの家の現象と同じ単語が使われていることから、同じ現象と思われる。
コリントにおける異言
コリント人への手紙第一12章1節-14章40節には、コリントの教会において人々が異言を語っていたといことが記述されている。パウロは異言が神の賜物であることを認めて、異言を禁じてはいないが、誤用については指摘している。この異言もペンテコステの異言と同じ γλῶσσα が用いられているので、ペンテコステの外国語を話す現象の可能性が高い。
異言を語るルールについてパウロは言及している。パウロは、異言を語るならば秩序を保ち二人、多くても三人で順番に語り、一人はその解き明かしをするようにし、また異言を解き明かす者がいなければ教会では異言をせず、個人的にすべきとしている。また、未信者や求道者をつまずかせるので、教会の全員が一箇所に集まって異言を語ってはならないとしている。また、聖書は異言より預言（聖書の言葉）を語ることを勧めている。参考：コリント人への手紙第一14章1−5節、27−28節、39節。 この教えは現在のルールでもある。

### 初代教会における異言
- エイレナイオス（140年-203年）：異言と預言の賜物をもつ人の噂を言及している
- テルトゥリアヌス（150年-222年）：モンタノス派に加わった人物。異教徒マルキオンに対する論駁で異言の賜物を持つ者に対する意見を記している。
- ヨハネス・クリュソストモス（347年-407年）：彼の時代では異言が過去のものであると明言している。
- アウグスティヌス（354年-430年）：異言は廃れたと記述している。

### 現代の異言
ベンジャミン・アーウィンがバプテスト教会からホーリネス教会に移った後、ジョン・ウェスレーの同労者であるジョーゼフ・フレッチャー（Joseph Fletcher）の書物に触れ、聖霊の火による第三の御業を主張した。この第三の御業には、叫び、すすり、泣き、異言、エクスタシー状態が伴うとされている。
1900年12月31日にチャールズ・パーハムが聖書学校の女学生に按手を授けたところ、この女学生らが異言で話し出した。
1906年ロサンゼルスのアズサ通りで、パーハムのもとで訓練を受けた、ウィリアム・シーモアがある家での集会中にエクスタシーに陥り、異言現象が起きた。アズサ通りのメソジスト教会で集会を継続したところこの現象がうわさになり広まった。ロサンゼルスの新聞に掲載され、全米に広がり、ペンテコステ運動に発展した。
ペンテコステ運動は主にメソジスト派の教会の牧師、T.B.バレットによって全世界に伝えられていった。ところがペンテコステ運動はホーリネス陣営から激しい反対をうけた。反対の主な理由は、ペンテコステ教会が第二の潔めに対抗して、第三の潔めである「異言」を唱えた点にある。
ペンテコステ陣営内部でも異言について理解の対立があった。対立の故に、1914年以降ペンテコステ派は二つに分離した。一方はアッセンブリー教団系で、彼らは回心によって潔めは完成しているとし、異言は聖霊の満たしによって起こる現象であると唱えた。もう一方はチャーチ・オブ・ゴッド教団系で、彼らは聖霊のバプテスマである異言を受けることによって、完全な罪から潔めが完成すると唱えた。

## キリスト教の異言の方法
カリスマ派・ペンテコステ派で現在教えられている方法は按手された祈りの中で心に浮かんだ言葉を神から来たものだと
信じて声に発する。ただ、聖書に書かれた超自然的なものと違い人工的なものであると福音派諸教会から批判されている。

## 超心理学における異言
超心理学分野では異言（真性異言、xenoglossy）を、母語話者と直接意思疎通のできない朗唱型異言 (recitative xenoglossy) と、意思疎通の可能なごく少数の応答型異言 (responsive xenoglossy) の2つに大別する。研究対象としてより重視されるのは後者であるが、科学的かつ公正な研究方法が確立されているとは言えず、真性異言の存在を証明する決定的なケースは未だに見つかっていない。

wikiname: jawiki

title: 異言

in_language: ja

wikitext:
{{脚注の不足|date=2016年12月28日 (水) 07:47 (UTC)}}
'''異言'''（いげん）は、'''グロソラリア'''（[[英語|英]]: [[:wikt:en:glossolalia|glossolalia]] < {{lang-el-short|γλωσσολαλιά}} = {{lang|el|γλῶσσα}}（glõssa 「舌、言語」）{{lang|el|+ λαλιά}}（laliá 「声；言語、言葉、発話、説明、意見」）＝「舌から発せられる声」）あるいは'''ゼノグロッシア'''/'''ゼノグロッシー'''（英: [[:wikt:en:xenoglossy|xenoglossia/xenoglossy]] < ギリシア語で「異国の言語（聞き慣れない言葉）を話すこと」）の訳語で、いずれも、学んだことのない外国語もしくは意味不明の複雑な言語を操ることができる超自然的な言語知識、およびその現象を指す。

英語では、 glossolalia は主に宗教の分野で、 xenoglossia/xenoglossy は主に[[超心理学]]の分野で使われる。日本では、超心理学に関する文脈で、区別の為に後者の異言を「'''[[真性異言]]'''」と訳す場合もある。当項目では、前者の宗教的な意味で用いられる狭義の異言について主に取り扱う。後者の超心理学的な異言については項目「[[真性異言]]」を参照のこと。

== キリスト教における異言 ==
日本で{{要出典範囲|この用語を使用するのは[[ペンテコステ派]]（[[カリスマ派]]）のみで、|date=2016年2月}}その他の教派とは[[聖書]]解釈に大きな溝があり、批判の対象になっている。

=== 聖書にみる異言 ===
[[新約聖書]]では4箇所に異言の明確な言及が登場する。以下の4箇所である。

; ペンテコステの日の異言
: [[使徒行伝]]2章11節-13節には[[ペンテコステ]]の日の異言の記述がある。弟子達は「他国のことばで（{{lang|el|ἑτέραις γλώσσαις}}）はなしだした」と記述されている<ref>『新約聖書』（「使徒の働き2章4節」新改訳）</ref> 。「ことばで」（{{lang|el|γλώσσαις}} （glṓssais）；{{lang|el|γλῶσσα}} の複数[[与格]]）は普通、ことばを話す器官である[[舌]]と、話す言葉の両方を意味する。「他の」（{{lang-el-short|ἑτέραις}} （hetérais）；{{lang|el|ἕτερος}} （héteros）の女性形複数与格）は弟子達が自国語ではない国語で話したことを示す。聖書の記述によると、ここで言及されている異言は外国語である。弟子達が、学んだことのない、自国語でない言語を、話したという現象である。 彼らはその話すことばを理解することができ、ことばの混乱を起こした[[バベルの塔]]の物語とは逆に、[[聖霊]]は人々が言葉を越えて互いに理解し合えるようにされた。
; コルネリオの家における異言
: 使徒行伝10章44節-47節には、[[ペテロ]]が神の強い促しによって、コルネリオの家に集められた異邦人たちに[[福音]]メッセージを語った時に「～、みことばに耳を傾けていたすべての人に聖霊がお下りになった。」（44節）と記述されている。そして、彼らは「異言を」（{{lang|el|γλώσσαις}}）話した。この異言は外国語であったかどうか明確には言われていない。しかし、「私たちが主[[イエス・キリスト]]を信じたとき、神が私たちに下さったのと同じ賜物を彼らにもお授けになった。」（同11章17節）との記述から、この異言はペンテコステの異言と同じ性質のものであることが推測できる。
; 異言とヨハネの弟子達
: 使徒行伝19章1節-7節には、[[パウロ]]が[[バプテスマのヨハネ]]の弟子と会った記述が書いてある。パウロがキリストと聖霊について教えた後に、両手を彼らの上に置いた。すると彼らが異言を語ったという記述がある。「聖霊が彼らに臨まれ、彼らは異言（{{lang|el|γλώσσαις}}）を語ったり、預言をしたりした。」（使徒行伝19章6節）この異言が外国語だったとは明確に言われていないが、ペンテコステとコルネリオの家の現象と同じ単語が使われていることから、同じ現象と思われる。
; コリントにおける異言
: [[コリントの信徒への手紙一|コリント人への手紙第一]]12章1節-14章40節には、[[コリント]]の教会において人々が異言を語っていたといことが記述されている。パウロは異言が神の賜物であることを認めて、異言を禁じてはいないが、誤用については指摘している。この異言もペンテコステの異言と同じ {{lang|el|γλῶσσα}} が用いられているので、ペンテコステの外国語を話す現象の可能性が高い。
: 異言を語るルールについてパウロは言及している。パウロは、異言を語るならば秩序を保ち二人、多くても三人で順番に語り、一人はその解き明かしをするようにし、また異言を解き明かす者がいなければ教会では異言をせず、個人的にすべきとしている。また、未信者や求道者をつまずかせるので、教会の全員が一箇所に集まって異言を語ってはならないとしている。また、聖書は異言より預言（聖書の言葉）を語ることを勧めている。参考：コリント人への手紙第一14章1−5節、27−28節、39節。 この教えは現在のルールでもある。

=== 初代教会における異言 ===
* [[エイレナイオス]]（140年-203年）：異言と預言の賜物をもつ人の噂を言及している
* [[テルトゥリアヌス]]（150年-222年）：[[モンタノス派]]に加わった人物。異教徒[[マルキオン]]に対する論駁で異言の賜物を持つ者に対する意見を記している。
* [[ヨハネス・クリュソストモス]]（347年-407年）：彼の時代では異言が過去のものであると明言している。
* [[アウグスティヌス]]（354年-430年）：異言は廃れたと記述している。

=== 現代の異言 ===
[[ベンジャミン・アーウィン]]が[[バプテスト教会]]から[[ホーリネス教会]]に移った後、[[ジョン・ウェスレー]]の同労者であるジョーゼフ・フレッチャー（[[:en:Joseph Fletcher|Joseph Fletcher]]）の書物に触れ、聖霊の火による第三の御業を主張した。この第三の御業には、叫び、すすり、泣き、異言、[[エクスタシー]]状態が伴うとされている。

[[1900年]][[12月31日]]に[[チャールズ・パーハム]]が聖書学校の女学生に[[按手]]を授けたところ、この女学生らが異言で話し出した。

[[1906年]][[ロサンゼルス]]のアズサ通りで、パーハムのもとで訓練を受けた、[[ウィリアム・ジョセフ・シーモア|ウィリアム・シーモア]]がある家での集会中にエクスタシーに陥り、異言現象が起きた。アズサ通りの[[メソジスト]]教会で集会を継続したところこの現象がうわさになり広まった。ロサンゼルスの新聞に掲載され、全米に広がり、[[ペンテコステ運動]]に発展した。

{{main|アズサ・ストリート・リバイバル}}

ペンテコステ運動は主にメソジスト派の教会の牧師、T.B.バレットによって全世界に伝えられていった。ところがペンテコステ運動は[[ホーリネス]]陣営から激しい反対をうけた。反対の主な理由は、ペンテコステ教会が第二の潔めに対抗して、第三の潔めである「異言」を唱えた点にある。
ペンテコステ陣営内部でも異言について理解の対立があった。対立の故に、[[1914年]]以降[[ペンテコステ派]]は二つに分離した。一方は[[アッセンブリー]]教団系で、彼らは回心によって潔めは完成しているとし、異言は聖霊の満たしによって起こる現象であると唱えた。もう一方は[[チャーチ・オブ・ゴッド]]教団系で、彼らは[[聖霊のバプテスマ]]である異言を受けることによって、完全な罪から潔めが完成すると唱えた。

== キリスト教の異言の方法 ==
カリスマ派・ペンテコステ派で現在教えられている方法は按手された祈りの中で心に浮かんだ言葉を神から来たものだと
信じて声に発する。ただ、聖書に書かれた超自然的なものと違い人工的なものであると福音派諸教会から批判されている。
<ref>マーリン・キャロザース　著　『獄中からの讃美』 生ける水の川 1974）</ref>

== 超心理学における異言 ==
{{see|真性異言}}
超心理学分野では異言（[[真性異言]]、xenoglossy）を、[[母語話者]]と直接意思疎通のできない[[朗唱型異言]] (recitative xenoglossy) と、意思疎通の可能なごく少数の[[応答型異言]] (responsive xenoglossy) の2つに大別する。研究対象としてより重視されるのは後者であるが、科学的かつ公正な研究方法が確立されているとは言えず、真性異言の存在を証明する決定的なケースは未だに見つかっていない。

== 脚注 ==
{{脚注ヘルプ}}
{{Reflist}}

== 参考文献 ==
* J.H.ピックフォード、ドナルドW.バーデック共著、[[村瀬俊夫]]訳『聖霊のバプテスマ』、ジャパン・コンサバティブ・バプテスト・ミッション、1986年
* 『宣教ハンドブック』、共立基督研究所、1991年
* 『リバイバルの源流を辿る』尾形守 マルコーシュ・パブリケーション社
* 『異言を語る人々』ジョン・Ｌ・シェリル著、 生ける水の川、1975年
* 『異言 -なぜ教会のために必要か？-』ラリイ・クリスティンソン著、 生ける水の川、1979年

== 関連項目 ==
* [[神の王国]]
* [[聖霊]]
* [[コリントの信徒への手紙一]]
* [[キリスト教用語一覧]]
* [[新しいエルサレム]]

{{聖霊派}}
{{Normdaten}}
{{DEFAULTSORT:いけん}}
[[Category:宗教用語]]
[[Category:キリスト教の歴史]]
[[Category:新約聖書]]


text:
# カールステン・ニーブール
カールステン・ニーブール（Carsten Niebuhr または Karsten Niebuhr、1733年3月17日 – 1815年4月26日）は、ドイツの数学者、地図学者、探検家である。デンマーク国王フレデリク5世が後援して博物学者のペール・フォルスコールが率いた6人のアラビア探検隊の唯一の生き残りとなった。

## 経歴
農家の息子として北ドイツのLüdingworth （現在のクックスハーフェン）に生まれた。教育は余り受けず作男として働いた。しかし数学に興味を持ち、20歳頃、測量士としての勉強を始めた。
1757年から1760年にかけてゲッティンゲン大学で数学と天文学を学び、またヨハン・ダーヴィト・ミヒャエリスについてアラビア語を学んだ。ミヒャエリスはデンマークによるアラビア探検の計画者だった。
1760年にフレデリック5世が後援するエジプト、アラビア、シリアの博物学的探検隊の一人に選ばれた。メンバーは博物学者のペール・フォルスコール、言語学者のフレデリク・フォン・ハーヴェン、天文および地理の調査をニーブール、医師としてクリスティアン・カール・クラマー、画家のゲオルク・バウレンファイント、召使のベルクグレンであった。ニーブールは1年半ほど数学やアラビア語を学んで準備した。探検隊は1761年1月にコペンハーゲンを出発し、7月トルコに上陸、コンスタンチノープルからトルコの商船でアレクサンドリアに向い、ナイル川を遡行した。エジプトに逗留した後、スエズに向かいシナイ山の調査を行った。ジッダからモカへ進み付近の調査を行ったが、1762年3月、ハーヴェンがマラリアで病死した。7月にはリーダーのフォルスコールが病死した。残されたメンバーも病におかされていたがイエメンの首都サナアへ向かった。サナアでしばらく逗留した後、モカに帰還した。モカからボンベイの船旅の中で、バウレンファイントとベルクグレンが没し、ボンベイで、クラマーが没したため、ニーブールが探検隊の唯一のメンバーになった。ニーブールは14ヶ月間ボンベイに滞在した。帰途、マスカット、ブーシェフル、シーラーズ、ペルセポリスを調査した。ニーブールがペルセポリスで模写した楔形文字の碑文は、のちに楔形文字を解読する際の鍵になり、アッシリア学の扉を開くことになった。
ニーブールはさらにバビロン（重要なスケッチを残している）、バグダード、モースル、アレッポを訪れた。1764年ごろにベヒストゥン碑文も目にしたようである。キプロス訪問の後、パレスチナを縦断し、トロス山脈を抜けてブルサに出た。1767年2月にコンスタンティノープルに到着、コペンハーゲンに帰還できたのは1767年11月であった。帰国したときにはフレデリック5世はすでに亡くなっており後をついだクリスティアン7世は探検の成果に無関心であった。
1776年にスウェーデン王立科学アカデミーの会員に選ばれた。息子は歴史家のバルトホルト・ゲオルク・ニーブールである。

## 著作
帰国後、報告書の執筆を行った。1772年に「アラビアの記録｣（Beschreibung von Arabien）を出版し、1774年と1778年に『アラビアおよびその周辺地域への旅行記』（Reisebeschreibung von Arabien und anderen umliegenden Ländern）を出版した。とくに1778年のものはペルセポリスで発見した楔形文字碑文の正確な模写を載せており、楔形文字の解読にとくに重要であった。ニーブール以前は、楔形文字は単なる飾りと考えられることも多く、解読はなされていなかった。ニーブールは、碑文が三種類の楔形文字で書かれていることを明らかにし、第一類・第二類・第三類に分けた。このうち第一類（古代ペルシア楔形文字）がアルファベットであることにも気づいていた。また楔形文字が左から右へ読むことも示した。
ニーブールはまた、エジプトのヒエログリフについても正確な模写を提供した。ニーブールはヒエログリフのうち字形の簡単なものはアルファベット式の文字だと言っており、またヒエログリフの解読にコプト語を利用すべきだと考えていた。これは当時としては非常に進んだ考えであった。
報告書の4冊めは、ニーブールの没後の1837年に、娘によって出版された。
ニーブールはこのほかに、アフリカの内陸部やオスマン帝国の政治・軍事の状態などに関する論文を、ドイツの学術雑誌「Deutsches Museum」に発表している。また、フォルスコールの記録を整理して『エジプト-アラビア植物誌』(1775,1776)、バウレンファイントの描いた植物画をまとめて『自然物図集』を出版した。

title: カールステン・ニーブール

wikitext:
[[Image:Carsten niebuhr trimmed.png|thumb|Carsten Niebuhr]]

'''カールステン・ニーブール'''（Carsten Niebuhr または Karsten Niebuhr、[[1733年]][[3月17日]] – [[1815年]][[4月26日]]）は、[[ドイツ]]の[[数学者]]、[[地図学者]]、[[探検家]]である。[[デンマーク]]国王[[フレデリク5世 (デンマーク王)|フレデリク5世]]が後援して[[博物学者]]の[[ペール・フォルスコール]]が率いた6人の[[アラビア]]探検隊の唯一の生き残りとなった。
== 経歴 ==
農家の息子として北ドイツのLüdingworth （現在の[[クックスハーフェン]]）に生まれた。教育は余り受けず作男として働いた。しかし数学に興味を持ち、20歳頃、[[測量士]]としての勉強を始めた。

1757年から1760年にかけて[[ゲオルク・アウグスト大学ゲッティンゲン|ゲッティンゲン大学]]で数学と天文学を学び、また[[ヨハン・ダーヴィト・ミヒャエリス]]について[[アラビア語]]を学んだ<ref>{{citation|url=http://www.stadtarchiv.goettingen.de/personen/niebuhr.htm|title=Carsten Niebuhr (1733 - 1815)|publisher=Stadtarchiv Göttingen}}</ref>。ミヒャエリスはデンマークによるアラビア探検の計画者だった。

[[1760年]]にフレデリック5世が後援する[[エジプト]]、アラビア、[[シリア]]の博物学的探検隊の一人に選ばれた。メンバーは博物学者のペール・フォルスコール、言語学者の[[フレデリク・フォン・ハーヴェン]]、天文および地理の調査をニーブール、[[医師]]として[[クリスティアン・クラマー|クリスティアン・カール・クラマー]]、[[画家]]の[[ゲオルク・バウレンファイント]]、召使のベルクグレンであった。ニーブールは1年半ほど[[数学]]や[[アラビア語]]を学んで準備した。探検隊は1761年1月に[[コペンハーゲン]]を出発し、7月トルコに上陸、[[コンスタンチノープル]]からトルコの商船で[[アレクサンドリア]]に向い、[[ナイル川]]を遡行した。エジプトに逗留した後、[[スエズ]]に向かい[[シナイ山]]の調査を行った。[[ジッダ]]から[[モカ]]へ進み付近の調査を行ったが、[[1762年]]3月、ハーヴェンが[[マラリア]]で病死した。7月にはリーダーのフォルスコールが病死した。残されたメンバーも病におかされていたが[[イエメン]]の首都[[サナア]]へ向かった。サナアでしばらく逗留した後、モカに帰還した。モカから[[ムンバイ|ボンベイ]]の船旅の中で、バウレンファイントとベルクグレンが没し、ボンベイで、クラマーが没したため、ニーブールが探検隊の唯一のメンバーになった。ニーブールは14ヶ月間ボンベイに滞在した。帰途、[[マスカット]]、[[ブーシェフル]]、[[シーラーズ]]、[[ペルセポリス]]を調査した。ニーブールがペルセポリスで模写した[[楔形文字]]の碑文は、のちに楔形文字を解読する際の鍵になり、[[アッシリア学]]の扉を開くことになった。

ニーブールはさらに[[バビロン]]（重要なスケッチを残している）、[[バグダード]]、[[モースル]]、[[アレッポ]]を訪れた。1764年ごろに[[ベヒストゥン碑文]]も目にしたようである。[[キプロス]]訪問の後、[[パレスチナ]]を縦断し、[[トロス山脈]]を抜けて[[ブルサ]]に出た。1767年2月に[[コンスタンティノープル]]に到着、コペンハーゲンに帰還できたのは[[1767年]]11月であった。帰国したときにはフレデリック5世はすでに亡くなっており後をついだ[[クリスチャン7世 (デンマーク王)|クリスティアン7世]]は[[探検]]の成果に無関心であった。

[[1776年]]に[[スウェーデン王立科学アカデミー]]の会員に選ばれた。息子は歴史家の[[バルトホルト・ゲオルク・ニーブール]]である。

== 著作 ==
帰国後、報告書の執筆を行った。[[1772年]]に「アラビアの記録｣（Beschreibung von Arabien）を出版し、[[1774年]]と1778年に『アラビアおよびその周辺地域への旅行記』（Reisebeschreibung von Arabien und anderen umliegenden Ländern）を出版した。とくに1778年のものはペルセポリスで発見した楔形文字碑文の正確な模写を載せており、楔形文字の解読にとくに重要であった。ニーブール以前は、楔形文字は単なる飾りと考えられることも多く、解読はなされていなかった。ニーブールは、碑文が三種類の楔形文字で書かれていることを明らかにし、第一類・第二類・第三類に分けた。このうち第一類（[[古代ペルシア楔形文字]]）がアルファベットであることにも気づいていた<ref>高津・関根(1974) p.101</ref>。また楔形文字が左から右へ読むことも示した。

ニーブールはまた、エジプトの[[ヒエログリフ]]についても正確な模写を提供した。ニーブールはヒエログリフのうち字形の簡単なものはアルファベット式の文字だと言っており、また[[古代エジプト文字の解読|ヒエログリフの解読]]に[[コプト語]]を利用すべきだと考えていた。これは当時としては非常に進んだ考えであった<ref>高津・関根(1974) pp.34-35</ref>。

報告書の4冊めは、ニーブールの没後の1837年に、娘によって出版された。

ニーブールはこのほかに、[[アフリカ]]の内陸部や[[オスマン帝国]]の政治・軍事の状態などに関する論文を、ドイツの学術雑誌「Deutsches Museum」に発表している。また、フォルスコールの記録を整理して『エジプト-アラビア植物誌』(1775,1776)、バウレンファイントの描いた[[植物画]]をまとめて『自然物図集』を出版した。

{{botanist|Niebuhr}}

== 脚注 ==
{{reflist}}

== 参考文献 ==
{{Americana Poster|Niebuhr, Karsten|Carsten Niebuhr}}
*{{Cite NIE|wstitle=Niebuhr, Carsten}}
*{{EB1911|wstitle=Niebuhr, Karsten}}
* {{Cite book|和書
|author= 西村三郎|authorlink=西村三郎
|title = リンネとその使徒たち: 探検博物学の夜明け
|year = 1989
|publisher = [[人文書院]]
|isbn = 4-409-51020-7
}}
* {{Cite book|和書|author1=高津春繁|authorlink1=高津春繁|author2=関根正雄|authorlink2=関根正雄|title=古代文字の解読|year=1974|publisher=岩波書店}}
{{Normdaten}}

{{DEFAULTSORT:にいふる かあるすてん}}
[[Category:18世紀ドイツの博物学者]]
[[Category:19世紀ドイツの博物学者]]
[[Category:18世紀ドイツの探検家]]
[[Category:19世紀ドイツの探検家]]
[[Category:ドイツの地理学者]]
[[Category:アジア探検家]]
[[Category:ゲッティンゲン科学アカデミー会員]]
[[Category:ニーダーザクセン州出身の人物]]
[[Category:1733年生]]
[[Category:1815年没]]


text:
# PGC 58109
PGC 58109 ist eine Spiralgalaxie im Sternbild Herkules.

wikiname: dewiki

title: PGC 58109

in_language: de

wikitext:
{{Infobox Galaxie
| Name             = PGC 58109
| Bild             = Follow_the_LEDA_Potw2230a.jpg
| Bildtext         = Aufnahme mithilfe des [[Hubble-Weltraumteleskop]]s. Auf diesem Lumineszenzbild sind mehrere Galaxien zu sehen. Die Galaxie wird links unten von zwei weiteren galaktischen Objekten flankiert, einem aktiven galaktischen Kern (AGN) namens SDSS J162558.14+435746.4, der die Galaxie SDSS J162557.25+435743.5 teilweise verdeckt, die rechts hinter dem AGN hervorzustechen scheint.
| Sternbild        = Her
| Rek              = 16/25/54.0
| Dek              = +/43/57/43
| Hubble           = S/Irr
| magV             =
| magB             = 15.5
| Winkelausdehnung = 0.5
| Positionswinkel  =
| Fh               =
| Gruppe           =
| z                = ?
| V-Radial         = ?
| MPC              =
| eMPC             =
| Absolut          =
| Masse            =
| Durchmesser      =
| PGC              = 58109
| MCG              = +07-34-030
| 2MASX            = J16255148+4357471
| Katalog          =
| RekDekRef        = <ref name="NED">[http://ned.ipac.caltech.edu/cgi-bin/objsearch?objname=PGC58109&extend=no&hconst=73&omegam=0.27&omegav=0.73&corr_z=1&out_csys=Equatorial&out_equinox=J2000.0&obj_sort=RA+or+Longitude&of=pre_text&zv_breaker=30000.0&list_limit=5&img_stamp=YES NASA/IPAC EXTRAGALACTIC DATABASE]</ref>
| WinkelRef        =
| PosWinkelRef     =
| zVradRef         =
| magVRef          =
| magBRef          = <ref name="NED"/>
| HubbleRef        = <ref name="HyperLeda">[http://leda.univ-lyon1.fr/ledacat.cgi?o=pgc%2058109 LEDA: PGC 58109]</ref>
| FhRef            =
| GruppeRef        =
| LJPCRef          =
| AbsolutRef       =
| MasseRef         =
| DurchRef         =
| MetallRef        =
}}

'''PGC 58109''' ist eine [[Spiralgalaxie]] im [[Herkules (Sternbild)|Sternbild Herkules]].

== Weblinks ==

* [http://simbad.u-strasbg.fr/simbad/sim-id?Ident=PGC58109 SIMBAD Astronomical Database]
* [https://esahubble.org/images/potw2230a/ Follow the LEDA]

== Einzelnachweise ==
<references />

title: Galaxie · PGC 58109

Sternbild: Herkules

title: Erscheinungsbild

Morphologischer Typ: S/Irr

Helligkeit (visuell): mag

title: Physikalische Daten

Radialgeschwindigkeit: ? km/s

Absolute Helligkeit: mag

Masse: M☉

Durchmesser: Lj

Metallizität [Fe/H]: {{{Metallizität}}}

title: Geschichte

Entdeckung: {{{Entdecker}}}

Entdeckungsdatum: {{{Entdeckungsdatum}}}

title: Katalogbezeichnungen


text:
# Artibeus obscurus
Artibeus obscurus é uma espécie de morcego da família Phyllostomidae. Pode ser encontrada na Colômbia, Venezuela, Guiana, Suriname, Guiana Francesa, Brasil, Equador, Peru e Bolívia.

## Descrição
São relativamente pequenos, com um comprimento médio de corpo de 8 cm (3,1 pol.) e pesando de 30 a 52 g (1,1 a 1,8 oz). Sua pelagem é mais longa e escura do que a de seus parentes mais próximos , sendo marrom-escura a preta fuliginosa na maior parte do corpo, com uma cobertura branca. As partes inferiores são mais claras, e também há listras tênues de pelagem clara no rosto. A folha nasal é larga, com uma ferradura distinta separada do lábio superior. O focinho é relativamente estreito para um morcego de seu pequeno tamanho, e as orelhas são arredondadas, com um tragus pontiagudo.

wikiname: ptwiki

title: Artibeus obscurus

in_language: pt

wikitext:
{{Título em itálico}}
{{Info/Taxonomia
| nome = ''Artibeus obscurus''<ref name=MSW3>{{MSW3 Chiroptera |id=13801386}}</ref>
| imagem = Artibeus obscurus 444699499.jpg
| estado = LC
| sistema_estado = iucn3.1
| estado_ref = <ref name=IUCN>{{Citar IUCN |assessores=Sampaio, E.; Lim, B.; Peters, S. |ano=2008 |id=2137 |título=Artibeus obscurus |anoIUCN1=2014 |anoIUCN2=2014 |versão=3 |acessodata=20 de fevereiro de 2015}}</ref>
| reino = [[Animalia]]
| filo = [[Chordata]]
| classe = [[Mammalia]]
| ordem = [[Chiroptera]]
| família = [[Phyllostomidae]]
| subfamília = [[Stenodermatinae]]
| gênero = ''[[Artibeus]]''
| espécie = '''''A. obscurus'''''
| binomial = ''Artibeus obscurus''
| binomial_autoridade = (Schinz, 1821)
| mapa = Artibeus_obscurus_map.png
}}
'''''Artibeus obscurus''''' é uma [[espécie]] de [[morcego]] da [[Família (biologia)|família]] [[Phyllostomidae]]. Pode ser encontrada na [[Colômbia]], [[Venezuela]], [[Guiana]], [[Suriname]], [[Guiana Francesa]], [[Brasil]], [[Equador]], [[Peru]] e [[Bolívia]].<ref name=IUCN/><gallery>
</gallery>

==Descrição==
São relativamente pequenos, com um comprimento médio de corpo de 8 cm (3,1 pol.) e pesando de 30 a 52 g (1,1 a 1,8 oz). Sua pelagem é mais longa e escura do que a de seus parentes mais próximos , sendo marrom-escura a preta fuliginosa na maior parte do corpo, com uma cobertura branca. As partes inferiores são mais claras, e também há listras tênues de pelagem clara no rosto. A folha nasal é larga, com uma ferradura distinta separada do lábio superior. O focinho é relativamente estreito para um morcego de seu pequeno tamanho, e as orelhas são arredondadas, com um tragus pontiagudo. <ref>https://animalia.bio/dark-fruit-eating-bat</ref>

== Galeria ==
<gallery>
Ficheiro:Artibeus obscurus teeth.jpg
Ficheiro:Artibeus obscurus.jpeg
Ficheiro:Artibeus obscurus2.jpg
Ficheiro:Artibeus obscurus 119586460.jpg
Ficheiro:Artibeus obscurus 119586435.jpg
Ficheiro:Artibeus obscurus 119586466.jpg
</gallery>{{Referências}}
{{wikispecies|Artibeus obscurus}}
{{esboço-morcego}}

[[Categoria:Artibeus]]
[[Categoria:Mamíferos da Bolívia]]
[[Categoria:Mamíferos do Brasil]]
[[Categoria:Mamíferos da Colômbia]]
[[Categoria:Mamíferos do Equador]]
[[Categoria:Mamíferos de Guiana]]
[[Categoria:Mamíferos da Guiana Francesa]]
[[Categoria:Mamíferos do Peru]]
[[Categoria:Mamíferos do Suriname]]
[[Categoria:Mamíferos da Venezuela]]
[[Categoria:Mamíferos descritos em 1821]]

title: Estado de conservação

Estado de conservação: · Pouco preocupante (IUCN 3.1)

title: Classificação científica

Reino: Animalia

Filo: Chordata

Classe: Mammalia

Ordem: Chiroptera

Família: Phyllostomidae

Subfamília: Stenodermatinae

Gênero: Artibeus

Espécie: A. obscurus

title: Nome binomial

Nome binomial: Artibeus obscurus · (Schinz, 1821)

title: Distribuição geográfica


text:
# ダイエー陸上部
ダイエー陸上部は、1983年から1998年まで活動していたダイエーの実業団陸上競技部。種目は長距離走のみで、拠点は大阪府→兵庫県神戸市→福岡県と変遷した。ユニフォームはコーポレートカラーのオレンジ色。

## 概要
1983年春に発足。当初は大阪府を拠点に活動していた。ダイエー会長だった中内功の意向で、当時の実業団陸上部が主戦場とした駅伝競走は目標とはせず、マラソンに標的を絞った。発足に際しては、当初旭化成陸上部に所属していた宗兄弟をマネージャーとして勧誘したものの、最終的に拒否され、同じ旭化成の長距離ランナーだった佐藤進をコーチとする。佐藤は初代監督となった。
佐藤は学生の大物ランナーを勧誘したがいずれも入部に至らず、発足直前の時点で部員は仙内勇ら5人しかいなかった。1983年3月の合宿中にテレビ放送された中日名古屋スピードマラソン（30km）で3位に入った中山竹通（当時富士通長野）にメンバーが着目し、佐藤が獲得に動いて入部することとなる（ダイエー入社は同年秋）。中山はソウル、バルセロナオリンピックのマラソンで連続4位入賞を果たした。佐藤のトレーニングは自身が経験した旭化成のものをベースとしながらも、それよりも過酷な内容だったが、中山ら選手はそれをものともせずに消化した。
大阪時代は中山、仙内のほかに、小指徹、熊谷勝仁、道浦誠、女子では山本佳子やシドニーオリンピック代表の山口衛里らが所属した。
1993年に日産自動車陸上部を吸収し、ダイエー神戸陸上部が発足。ダイエー大阪陸上部は解散した。1995年、阪神・淡路大震災に伴い拠点を福岡県に移す。日産自動車陸上部の白水昭興を監督に迎えた福岡移転後はステファン・マヤカ、藤脇友介、本川一美、高橋健一、近野義人が所属していた。全日本実業団対抗駅伝競走大会は出場5回、最高成績は第41回（1997年）・第42回（1998年）の3位。本社の業績悪化にともない1998年3月に廃部となった。

title: ダイエー陸上部

wikitext:
{{出典の明記|date=2019年6月}}
'''ダイエー陸上部'''は、[[1983年]]から[[1998年]]まで活動していた[[ダイエー]]の実業団[[陸上競技]]部。種目は[[長距離走]]のみで、拠点は[[大阪府]]→[[兵庫県]][[神戸市]]→[[福岡県]]と変遷した。ユニフォームはコーポレートカラーのオレンジ色。

==概要==
[[1983年]]春に発足{{Sfn|武田薫|2014|pp=226-229}}。当初は大阪府を拠点に活動していた。ダイエー会長だった[[中内功]]の意向で、当時の実業団陸上部が主戦場とした[[駅伝競走]]は目標とはせず、[[マラソン]]に標的を絞った{{Sfn|武田薫|2014|pp=226-229}}。発足に際しては、当初[[旭化成陸上部]]に所属していた[[宗兄弟]]をマネージャーとして勧誘したものの、最終的に拒否され、同じ旭化成の長距離ランナーだった佐藤進をコーチとする{{Sfn|武田薫|2014|pp=226-229}}。佐藤は初代監督となった。

佐藤は学生の大物ランナーを勧誘したがいずれも入部に至らず、発足直前の時点で部員は仙内勇ら5人しかいなかった{{Sfn|武田薫|2014|pp=226-229}}。1983年3月の合宿中にテレビ放送された中日名古屋スピードマラソン（30km）で3位に入った[[中山竹通]]（当時[[富士通]]長野）にメンバーが着目し、佐藤が獲得に動いて入部することとなる（ダイエー入社は同年秋）{{Sfn|武田薫|2014|pp=226-229}}。中山は[[1988年ソウルオリンピック|ソウル]]、[[1992年バルセロナオリンピック|バルセロナオリンピック]]のマラソンで連続4位入賞を果たした。佐藤のトレーニングは自身が経験した旭化成のものをベースとしながらも、それよりも過酷な内容だったが、中山ら選手はそれをものともせずに消化した{{Sfn|武田薫|2014|pp=231-232}}。

大阪時代は中山、仙内のほかに、[[小指徹]]、熊谷勝仁、[[道浦誠]]、女子では[[山本佳子]]や[[2000年シドニーオリンピック|シドニーオリンピック]]代表の[[山口衛里]]らが所属した。

[[1993年]]に[[日産自動車]]陸上部を吸収し、ダイエー神戸陸上部が発足。ダイエー大阪陸上部は解散した。[[1995年]]、[[阪神・淡路大震災]]に伴い拠点を福岡県に移す。日産自動車陸上部の白水昭興を監督に迎えた福岡移転後は[[ステファン・マヤカ]]、藤脇友介、本川一美、[[高橋健一 (陸上選手)|高橋健一]]、近野義人が所属していた。[[全日本実業団対抗駅伝競走大会]]は出場5回、最高成績は第41回（1997年）・第42回（1998年）の3位。本社の業績悪化にともない[[1998年]]3月に廃部となった。

== 脚注 ==
<references />

== 参考文献 ==
*{{Cite book|和書|author=武田薫|title=マラソンと日本人|publisher=[[朝日新聞出版]]|date=2014-08-25|isbn=978-4-02-263023-0|ref=harv}}

==関連項目==
*[[日本の陸上競技の実業団の一覧]]

{{athletics-stub}}
{{デフォルトソート:たいええりくしようふ}}
[[Category:日本の陸上競技チーム|廃たいええ]]
[[Category:現在活動していない大阪府のスポーツチーム]]
[[Category:現在活動していない神戸市のスポーツチーム]]
[[Category:現在活動していない福岡県のスポーツチーム]]
[[Category:ダイエーの歴史|りくしようふ]]
[[Category:九州地方の陸上競技]]
[[Category:1983年設立のスポーツチーム]]
[[Category:1998年廃止のスポーツチーム]]


text:
# Ange Leccia
Ange Leccia (born 19 April 1952) is a  contemporary French painter, photographer and film-maker. He works in Paris primarily with photography and video.

## Life and career
Leccia was born in Minerbio, Barrettali commune, in Corsica, and studied fine arts. Initially he was engaged in both painting and photography, but as time passed he devoted himself more to photography and video as his chosen media.
Leccia is a lecturer at the École nationale supérieure d'arts de Cergy-Pontoise (ENSAPC). He also directs research for young artists at the Palais de Tokyo in Paris.
Leccia's first film was the short, Stridura, in 1980. In December 2004, his film Azé, made in 1999, was released. Like his earlier work, such as the shorts Île de beauté (Island of Beauty) (1996) and Gold (2000), both co-produced with Dominique Gonzalez-Foerster, in Azé Ange Leccia  continued to stress the light and sound effects.

## Selected exhibitions
- 2004 : Chateau de Tours, France
- 2003 : Galerie Almine Rech, Paris, France
- 1999 : National Museum of Contemporary Art, Oslo, Norway
- 1998 : Musée Nicéphore Nièpce, Chalon-sur-Saône, France[2]
- 1996 : Villa Medici, Rome, Italy[3]
- 1995 : Art at the Edge, Atlanta, USA
- 1992 : Contemporary Art Museum, Houston, USA[4]
- 1990 : Le Magasin, CNAC, Grenoble, France
- 1985 : ARC / Musée d'Art Moderne de la Ville de Paris, France

wikiname: enwiki

title: Ange Leccia

in_language: en

wikitext:
{{Short description|French artist and filmmaker}}
[[File:Ange Leccia.jpg|thumb|Ange Leccia]]
'''Ange Leccia''' (born 19 April 1952) is a  contemporary French painter, [[Photography|photographer]] and film-maker. He works in [[Paris]] primarily with photography and video.

==Life and career==
Leccia was born in Minerbio, [[Barrettali|Barrettali commune]], in [[Corsica]], and studied fine arts. Initially he was engaged in both painting and photography, but as time passed he devoted himself more to photography and video as his chosen media.

Leccia is a lecturer at the [[Cergy-Pontoise University#Research pole|École nationale supérieure d'arts de Cergy-Pontoise (ENSAPC)]]. He also directs research for young artists at the [[Palais de Tokyo]] in Paris.

Leccia's first film was the short, ''Stridura'', in 1980. In December 2004, his film ''Azé'', made in 1999, was released. Like his earlier work, such as the shorts ''Île de beauté'' (''Island of Beauty'') (1996) and ''Gold'' (2000), both co-produced with [[Dominique Gonzalez-Foerster]], in ''Azé'' Ange Leccia  continued to stress the light and sound effects.<ref>Thirion, A. (2004) "''Aze''" ''Cahiers du Cinéma'' no. 596 (December 2004), p. 38</ref>

==Selected exhibitions==
* 2004 : Chateau de Tours, France
* 2003 : Galerie Almine Rech, Paris, France
* 1999 : National Museum of Contemporary Art, Oslo, Norway
* 1998 : Musée Nicéphore Nièpce, Chalon-sur-Saône, France<ref>Rosen, M. (2003) ""Le Grand Tour": Musee Nicephore Niepce" ''Artforum International'' v. 42 no. 2 (October 2003) p. 181</ref>
* 1996 : Villa Medici, Rome, Italy<ref>Carboni, Massimo  (1996) "Ange Leccia" ''Artforum international''  35: p.  117</ref>
* 1995 : Art at the Edge, Atlanta, USA
* 1992 : Contemporary Art Museum, Houston, USA<ref>Moody, Tom   (1993) "Contemporary Arts Museum, Houston; exhibit"  ''Artforum international'' 31: p.  89</ref>
* 1990 : Le Magasin, CNAC, Grenoble, France
* 1985 : ARC / Musée d'Art Moderne de la Ville de Paris, France

==Notes==
{{Reflist}}

==References==
* Simas, Joseph   (1990) "Face to Face: meeting the art of Ange Leccia" ''Arts magazine'' 64: p. 48
* Di Pietrantonio, Giacinto (1991) "Ange Leccia" ''Flash Art'' (International Edition) no. 160 (October 1991) p. 118-21, an interview with Ange Leccia
* Vedrenne, Elisabeth  (1997) "Les sons et Lumieres d'Ange Leccia" ("The sound and light of Ange Leccia") ''L'Oeil'' no. 490 (November 1997), p. 34, in French
* Beausse, Pascal (2002) "Ange Leccia's slow dazzle" ''Art Press'' no. 277 (March 2002), p. 39-43
* Frodon, Jean-Michel (2006) "Le songe de la lumiere" ''Cahiers du Cinéma'' no. 611 (April 2006), p. 37, in French
* Lequeux, Emmanuelle (2007) "Entretien avec Ange Leccia"  ''Beaux Arts Magazine'' no. 274 (April 2007), p. 112, an interview with Ange Leccia in French

==External links==
* {{IMDb name|1181727}}
* [http://www.galerie-anselm-dreher.com/Leccia.html Galerie Anselm Dreher] photograph of Ange Leccia's "Lolita" 1988, a BMW K 100 RS with soundtrack "Lolita" by Kubrick 1954
{{-}}

{{Authority control (arts)}}

{{DEFAULTSORT:Leccia, Ange}}
[[Category:French film directors]]
[[Category:20th-century French photographers]]
[[Category:1952 births]]
[[Category:Living people]]
[[Category:French contemporary artists]]
[[Category:French people of Corsican descent]]
[[Category:21st-century French photographers]]
[[Category:People from Haute-Corse]]


text:
# Violeta Barrios de Chamorro
Violeta Barrios Torres de Chamorro (Rivas, 18 ottobre 1929 – San José, 14 giugno 2025) è stata una politica nicaraguense.
Presidente del Nicaragua dal 25 aprile 1990 al 10 gennaio 1997, fu la prima donna a essere eletta presidente in America Latina senza prima essere stata moglie di un presidente.

## Biografia
Sposò nel 1950 Pedro Joaquín Chamorro Cardenal, proprietario del quotidiano La Prensa, il principale organo conservatore di opposizione al regime dittatoriale di Anastasio Somoza García e più tardi dei figli di lui, Luis e Anastasio Somoza Debayle. Più volte incarcerato, nel 1957 Pedro J. Chamorro fu costretto all'esilio. Rientrato in Nicaragua nel 1960, venne assassinato nel 1978. Violeta assunse quindi la direzione del giornale, proseguendone la linea di opposizione a Somoza e contribuendo al successo della rivoluzione guidata dal Fronte Sandinista di Liberazione Nazionale (1979).
Eletta tra i cinque membri del governo di ricostruzione nazionale, si dimise meno di un anno dopo, critica verso il crescente carattere marxista del nuovo regime e a una pur moderata riforma agraria, da quel momento attaccò pesantemente i sandinisti sulle colonne del suo giornale. Quasi tutti i giornalisti della Prensa non condivisero la svolta a destra e fondarono il quotidiano indipendente, ma sostanzialmente filo-sandinista, El Nuevo Diario, guidati dal fratello di Pedro J. Chamorro, Xavier Chamorro.
All'annuncio, dato dal presidente Daniel Ortega, di svolgere libere elezioni nel 1984, La Prensa si schierò per l'astensione dal voto. Venne eletto presidente Ortega, col 67% dei voti, mentre i conservatori ebbero il 14% e i liberali il 10%. La regolarità delle elezioni venne certificata da 400 osservatori internazionali. Nel marzo 1985, il direttore del giornale (figlio primogenito di Violeta Chamorro) rivelò pubblicamente di essere membro della Direzione dei Contras, i gruppi violenti finanziati da Ronald Reagan per rovesciare con le armi il governo sandinista.
Conseguentemente, il giornale venne chiuso per oltre un anno, tra il luglio 1986 e il settembre 1987. Riprese le pubblicazioni, mentre i Contras intensificarono attentati e massacri sotto la guida del colonnello somozista Enrique Bermudez e dello stesso direttore de La Prensa, giornale ora formalmente nelle mani di sua sorella Cristiana Chamorro, il giornale appoggiò una coalizione di partiti dell'opposizione, col sostegno di finanziamenti statunitensi, a favore della candidatura di Violeta Chamorro, che ottenne così una vittoria col 55% dei voti nel febbraio del 1990.
Assunta la guida del paese, riformò l'esercito, limitò i poteri presidenziali e avviò un risanamento dell'economia nazionale su basi liberiste, attirandosi tuttavia le critiche degli Stati Uniti per aver mantenuto alcuni sandinisti al comando dell'esercito e per la mancata restituzione governativa delle proprietà confiscate dal precedente governo ai principali sostenitori di Somoza a causa di una legge votata dal Parlamento al tempo del Governo sandinista. Gli anni di Violeta Chamorro al potere iniziarono un periodo di significativo declino economico e sociale per il Nicaragua, nonostante la decisione del presidente statunitense Bush di togliere l'embargo imposto sul paese da Reagan.
Dal 1990 al 2001, il paese scese dal 60º al 116º posto nel mondo in termini di sviluppo umano, divenendo il paese più povero delle Americhe dopo Haiti, secondo l'UNDP. La spesa pubblica pro capite per la salute scese da 35 dollari nel 1989 a 14 dollari nel 1995, l'assistenza medica al parto e la diagnosi dei tumori femminili furono ridotte e I centri di sviluppo infantile creati negli anni '80 - con oltre 75.000 bambini coperti - vennero aboliti. L'aspettativa di vita scese da 66 anni nel 1989 a 60 anni nel 1996 a causa di un aumento delle malattie infettive e della malnutrizione e la mortalità infantile passò da 58 per 1.000 nel 1990 a 72 per 1.000 nel 1995.
Alle elezioni presidenziali dell'ottobre del 1996, Violeta Chamorro fu sconfitta da Arnoldo Alemán, leader del Partito liberale costituzionalista (partito della destra antisandinista), che assunse ufficialmente la presidenza del Nicaragua nel gennaio del 1997. Dal novembre 2006, tornò a essere Presidente il sandinista Daniel Ortega, successivamente rieletto per altre due volte. Sofferente di osteoporosi, una problematica che già la afflisse durante l'ultima campagna elettorale, e colpita da un tumore al cervello, Violeta Chamorro si ritirò a vita privata.

wikiname: itwiki

title: Violeta Barrios de Chamorro

in_language: it

wikitext:
{{F|politici nicaraguensi|novembre 2012}}
{{Carica pubblica
|nome = Violeta Barrios de Chamorro
|immagine = Violeta Chamorro 1993.jpg
|didascalia = Violeta Barrios de Chamorro nel 1993
|carica = [[Presidenti del Nicaragua|Presidente del Nicaragua]]
|partito = [[Unione Nazionale d'Opposizione]]
 [[Unione Democratica di Liberazione]]
|mandatoinizio = 25 aprile [[1990]]
|mandatofine = 10 gennaio [[1997]]
|predecessore = [[Daniel Ortega]]
|successore = [[Arnoldo Alemán]]
|vicepresidente = [[Virgilio Godoy]]
 [[Julia Mena]]
|firma =
}}
{{Bio
|Nome = Violeta Barrios Torres de
|Cognome = Chamorro
|Sesso = F
|LuogoNascita = Rivas
|LuogoNascitaLink = Rivas (Nicaragua)
|GiornoMeseNascita = 18 ottobre
|AnnoNascita = 1929
|LuogoMorte = San José
|GiornoMeseMorte = 14 giugno
|AnnoMorte = 2025
|NoteMorte = <ref>{{cita web|url=https://www.marketscreener.com/news/latest/Nicaragua-s-first-female-president-Chamorro-dies-at-95-50243718/|titolo=Nicaragua's first female president Chamorro dies at 95|sito=www.marketscreener.com|data=14 giugno 2025|accesso=14 giugno 2025|lingua=en}}</ref>
|Epoca = 1900
|Epoca2 = 2000
|Attività = politica
|Nazionalità = nicaraguense
}}

[[Presidenti del Nicaragua|Presidente del Nicaragua]] dal 25 aprile 1990 al 10 gennaio 1997, fu la prima donna a essere eletta [[presidente]] in [[America Latina]] senza prima essere stata moglie di un presidente.

== Biografia ==
Sposò nel 1950 [[Pedro Joaquín Chamorro Cardenal]], proprietario del quotidiano ''La Prensa'', il principale organo conservatore di opposizione al regime dittatoriale di [[Anastasio Somoza García]] e più tardi dei figli di lui, [[Luis Somoza Debayle|Luis]] e [[Anastasio Somoza Debayle]]. Più volte incarcerato, nel 1957 Pedro J. Chamorro fu costretto all'[[esilio]]. Rientrato in Nicaragua nel 1960, venne assassinato nel 1978. Violeta assunse quindi la direzione del giornale, proseguendone la linea di opposizione a Somoza e contribuendo al successo della rivoluzione guidata dal [[Fronte Sandinista di Liberazione Nazionale]] (1979).

Eletta tra i cinque membri del governo di ricostruzione nazionale, si dimise meno di un anno dopo, critica verso il crescente carattere [[Marxismo|marxista]] del nuovo regime e a una pur moderata [[riforma agraria]], da quel momento attaccò pesantemente i sandinisti sulle colonne del suo giornale. Quasi tutti i giornalisti della ''Prensa'' non condivisero la svolta a destra e fondarono il quotidiano indipendente, ma sostanzialmente filo-sandinista, ''El Nuevo Diario'', guidati dal fratello di Pedro J. Chamorro, Xavier Chamorro.<ref>{{Cita libro|autore=Salman Rushdie|wkautore=Salman Rushdie|titolo=[[Il sorriso del giaguaro, viaggio in Nicaragua]]|annooriginale=1989|editore=Garzanti}}</ref>

All'annuncio, dato dal presidente [[Daniel Ortega]], di svolgere libere elezioni nel 1984, ''La Prensa'' si schierò per l'astensione dal voto. Venne eletto presidente Ortega, col 67% dei voti, mentre i conservatori ebbero il 14% e i liberali il 10%. {{senza fonte|La regolarità delle elezioni venne certificata da 400 osservatori internazionali. Nel marzo 1985, il direttore del giornale (figlio primogenito di Violeta Chamorro) rivelò pubblicamente di essere membro della Direzione dei [[Contras]], i gruppi violenti finanziati da [[Ronald Reagan]] per rovesciare con le armi il governo sandinista.}}

Conseguentemente, il giornale venne chiuso per oltre un anno, tra il luglio 1986 e il settembre 1987. Riprese le pubblicazioni, mentre i Contras intensificarono attentati e massacri sotto la guida del colonnello somozista Enrique Bermudez e dello stesso direttore de ''La Prensa'', giornale ora formalmente nelle mani di sua sorella Cristiana Chamorro, il giornale appoggiò una coalizione di partiti dell'opposizione, col sostegno di finanziamenti statunitensi, a favore della candidatura di Violeta Chamorro, che ottenne così una vittoria col 55% dei voti nel febbraio del 1990.

Assunta la guida del paese, riformò l'esercito, limitò i poteri presidenziali e avviò un risanamento dell'economia nazionale su basi liberiste, attirandosi tuttavia le critiche degli [[Stati Uniti d'America|Stati Uniti]] per aver mantenuto alcuni sandinisti al comando dell'esercito e per la mancata restituzione governativa delle proprietà confiscate dal precedente governo ai principali sostenitori di Somoza a causa di una legge votata dal Parlamento al tempo del Governo sandinista. Gli anni di Violeta Chamorro al potere iniziarono un periodo di significativo declino economico e sociale per il Nicaragua, nonostante la decisione del presidente statunitense [[George H. W. Bush|Bush]] di togliere l'[[embargo]] imposto sul paese da [[Ronald Reagan|Reagan]].<ref>Cynthia Arnson e David Holiday, {{Cita libro|url=https://books.google.com/books?id=aZla_bNFzoQC&pg=PA51|titolo=Fitful Peace: Human Rights and Reconciliation in Nicaragua Under the Chamorro Government|editore=Human Rights Watch|anno=1991|isbn=978-1-56432-034-6}}, p. 51.</ref>

Dal 1990 al 2001, il paese scese dal 60º al 116º posto nel mondo in termini di [[Indice di sviluppo umano|sviluppo umano]], divenendo il paese più povero delle Americhe dopo [[Haiti]], secondo l'[[UNDP]].<ref>https://www.monde-diplomatique.fr/1996/10/HOUTART/5833</ref> La spesa pubblica pro capite per la salute scese da 35 dollari nel 1989 a 14 dollari nel 1995, l'assistenza medica al parto e la diagnosi dei tumori femminili furono ridotte e I centri di sviluppo infantile creati negli anni '80 - con oltre 75.000 bambini coperti - vennero aboliti. L'[[aspettativa di vita]] scese da 66 anni nel 1989 a 60 anni nel 1996 a causa di un aumento delle malattie infettive e della malnutrizione e la [[mortalità infantile]] passò da 58 per 1.000 nel 1990 a 72 per 1.000 nel 1995.<ref>http://risal.collectifs.net/spip.php?article1944</ref>

Alle elezioni presidenziali dell'ottobre del 1996, Violeta Chamorro fu sconfitta da [[Arnoldo Alemán]], leader del Partito liberale costituzionalista (partito della destra antisandinista), che assunse ufficialmente la presidenza del Nicaragua nel gennaio del 1997. Dal novembre 2006, tornò a essere Presidente il sandinista Daniel Ortega, successivamente rieletto per altre due volte. Sofferente di [[osteoporosi]],<ref name="health problems">{{cita news|url=http://articles.orlandosentinel.com/1996-08-27/news/9608261010_1_spinal-column-violeta-chamorro|titolo=Surgery In U.s. Successful For Nicaraguan President|pubblicazione=Orlando Sentinel|accesso=4 settembre 2015|data=27 agosto 1996|città=Orlando, Florida|dataarchivio=4 settembre 2015|urlarchivio=https://web.archive.org/web/20150904064249/http://articles.orlandosentinel.com/1996-08-27/news/9608261010_1_spinal-column-violeta-chamorro|urlmorto=sì}}</ref> una problematica che già la afflisse durante l'ultima campagna elettorale, e colpita da un tumore al cervello, Violeta Chamorro si ritirò a vita privata.

== Onorificenze ==
{{Onorificenze
|immagine =
|nome_onorificenza = Gran Maestro dell'Ordine di San Giovanni del Nicaragua, la Città Grigia
|collegamento_onorificenza = Ordine di San Giovanni del Nicaragua, la Città Grigia
|motivazione =
}}
{{Onorificenze
|immagine = NI Ribbon bar of the Order of Rubén Dario.gif
|nome_onorificenza = Gran Maestro dell'Ordine di Ruben Dario
|collegamento_onorificenza = Ordine di Ruben Dario
|motivazione =
}}
{{Onorificenze
|immagine = NIC Order of Miguel Larreynaga BAR.svg
|nome_onorificenza = Gran Maestro dell'Ordine di Miguel Larreynaga
|collegamento_onorificenza = Ordine di Miguel Larreynaga
|motivazione =
}}

== Note ==
<references/>

== Altri progetti ==
{{interprogetto}}

== Collegamenti esterni ==
* {{Collegamenti esterni}}

{{Box successione
|carica = [[Presidenti del Nicaragua|Presidente del Nicaragua]]
|periodo = [[1990]] - [[1997]]
|precedente = [[Daniel Ortega]]
|successivo = [[Arnoldo Alemán]]
|immagine = Coat of arms of Nicaragua.svg
}}
{{Controllo di autorità}}
{{Portale|biografie|politica|America}}

[[Categoria:Presidenti del Nicaragua|Chamorro, Violeta]]

title: Presidente del Nicaragua

Durata mandato: 25 aprile 1990 – · 10 gennaio 1997

Vice presidente: Virgilio Godoy · Julia Mena

Predecessore: Daniel Ortega

Successore: Arnoldo Alemán

title: Dati generali

Partito politico: Unione Nazionale d'Opposizione · Unione Democratica di Liberazione


text:
# خومسکو شلانسکیه
خومسکو شلانسکیه (به لهستانی:  Chełmsko Śląskie) یک منطقهٔ مسکونی در لهستان است که در گمینا لوباوکا واقع شده‌است. خومسکو شلانسکیه ۱٬۹۰۰ نفر جمعیت دارد.

wikiname: fawiki

title: خومسکو شلانسکیه

in_language: fa

wikitext:
{{Infobox settlement
|name=خومسکو شلانسکیه
|total_type=
|settlement_type=روستا
|image_skyline=Chelmsko-slaskie-12apostolow.jpg
|image_flag=
|image_shield=
|image_map=
|subdivision_type=[[فهرست کشورهای مستقل|کشور]]
|subdivision_name={{POL}}|subdivision_type1=[[استان‌های لهستان|استان]]
|subdivision_name1=[[استان سیلزی سفلی]]
|subdivision_type2=[[Powiat|شهرستان]]
|subdivision_name2=[[شهرستان کامینا گورا]]
|subdivision_type3=[[گمینا]]
|subdivision_name3=[[گمینا لوباوکا]]
|coordinates={{coord|50|40|N|16|4|E|region:PL|display=inline}}|pushpin_map=Poland
|elevation_m=
|population_total=۱۹۰۰
|website=}}
'''خومسکو شلانسکیه''' {{به لهستانی| Chełmsko Śląskie}} یک منطقهٔ مسکونی در [[لهستان]] است که در [[گمینا لوباوکا]] واقع شده‌است.<ref>{{یادکرد-ویکی |پیوند=https://en.wikipedia.org/w/index.php?title=Chełmsko_Śląskie&redirect=no&oldid=792001371 |عنوان=Chełmsko Śląskie|زبان=انگلیسی| بازبینی =۲۲ دسامبر ۲۰۱۷}}</ref> خومسکو شلانسکیه ۱٬۹۰۰ نفر جمعیت دارد.

== جستارهای وابسته ==
* [[فهرست شهرهای لهستان]]

== منابع ==
{{پانویس}}

== پیوند به بیرون ==
{{انبار-رده|Chełmsko Śląskie}}
{{لهستان-خرد}}

[[رده:روستاها در شهرستان کامیننا گورا]]

title: خومسکو شلانسکیه

استان: استان سیلزی سفلی

شهرستان: شهرستان کامینا گورا

گمینا: گمینا لوباوکا

title: جمعیت

• کل: ۱۹۰۰


text:
# Sandro Sandrelli
Sandro Sandrelli, noto anche con lo pseudonimo di Samuel Balmer (Venezia, 26 luglio 1926 – Venezia, 6 luglio 2000), è stato uno scrittore di fantascienza, traduttore e giornalista italiano.
Fu uno dei principali autori dell'"epoca d'oro" della fantascienza italiana del dopoguerra.
Alcuni dei suoi racconti sono stati tradotti in francese, inglese, ungherese, tedesco, spagnolo e russo.

## Biografia
Nato nel 1926 a Venezia, si laureò in chimica e svolse la professione di giornalista, redattore scientifico per Il Gazzettino di Venezia e divulgatore scientifico.
Nel 1949 apparve il suo primo racconto, Le ultime trentasei ore di Charlie Malgol. La prima parte della sua produzione, fino al 1963, è caratterizzata dal gusto per l'avventura più spensierata, con un registro ora grottesco ora tragico, mentre in seguito, nella seconda breve parte della sua carriera di autore, affronta temi più intimi e ancorati alla realtà storica.
Fu uno degli autori più significativi della cosiddetta "epoca d'oro" della fantascienza italiana degli anni cinquanta, quando il genere veniva scoperto e diveniva popolare in Italia.
Fu tra i fondatori e una delle principali presenze della rivista Interplanet, uno dei primi periodici nazionali dedicati alla fantascienza, e assieme a Renato Pestriniero e Gustavo Gasparini costituì il "trio" della fantascienza veneziana.
Curò la serie di antologie periodiche di Interplanet (anche in collaborazione con Gianfranco De Turris e Sebastiano Fusco), sette volumi che raccoglievano molti degli autori e dei racconti più significativi della fantascienza italiana dei primi anni sessanta.
La sua produzione come autore, concentrata soprattutto nei racconti (una sessantina), si concluse sostanzialmente nel 1965 con l'uscita dell'ultimo volume di Interplanet, limitandosi in seguito a qualche breve apparizione sulla rivista Oltre il cielo. Sandrelli continuò tuttavia ad operare come curatore e traduttore, traducendo in italiano le opere dei principali autori internazionali di fantascienza, come Dune di Frank Herbert, in collaborazione con Giampaolo Cossato.
Morì nel 2000 all'età di 74 anni. Donò la sua raccolta di rare fanzine (oltre 700) alla Biblioteca di Via Senato a Milano.
Mondadori ha pubblicato un'antologia delle sue opere migliori nella collana Urania Collezione nel 2008.

## Opere
(elenco parziale)

### Romanzi
- I ritorni di Cameron MacClure (romanzo breve), Casa Editrice La Tribuna, 1962; in Caino dello spazio, Urania Collezione 070, Arnoldo Mondadori Editore, 2008

### Raccolte
- Caino dello spazio, Urania Collezione 070, Arnoldo Mondadori Editore, 2008

title: Sandro Sandrelli

wikitext:
{{Bio
|Nome = Sandro
|Cognome = Sandrelli
|Pseudonimo = Samuel Balmer
|PostPseudonimo = <ref name="CatalogoSF">{{Catalogo SF|14680|accesso=1º ottobre 2014}}</ref>
|Sesso = M
|LuogoNascita = Venezia
|GiornoMeseNascita = 26 luglio
|AnnoNascita = 1926
|LuogoMorte = Venezia
|GiornoMeseMorte = 6 luglio
|AnnoMorte = 2000
|Epoca = 1900
|Attività = scrittore di fantascienza
|Attività2 = traduttore
|Attività3 = giornalista
|Nazionalità = italiano
|Immagine = Sandro Sandrelli Italcon Borgomanero 1973.jpg
|Didascalia = Sandro Sandrelli alla [[Italcon]] di [[Borgomanero]] nel 1973
}}

Fu uno dei principali autori dell'"epoca d'oro" della [[fantascienza italiana]] del dopoguerra.
Alcuni dei suoi racconti sono stati tradotti in francese, inglese, ungherese,<ref name="isfdb">{{isfdb|autore=15584|accesso=1º ottobre 2014}}</ref> tedesco, spagnolo e russo.<ref>{{cita web|url=http://www.catalogovegetti.com/catalogo/A0732.htm#4680|titolo=Sandro Sandrelli (bibliografia)|curatore=[[Ernesto Vegetti]] et al.|sito=Catalogo Sf, fantasy e horror|accesso=2 ottobre 2014}}</ref>

== Biografia ==
Nato nel 1926 a [[Venezia]], si laureò in [[chimica]]<ref name="Catani1999">{{cita web|url=http://www.fantascienza.com/delos/delos47/quando.html|titolo=Quando le radici - Introduzione|autore=[[Vittorio Catani]]|opera=[[Delos Science Fiction]] 47|anno=VI|data=giugno 1999|accesso=2 ottobre 2014}}</ref> e svolse la professione di [[giornalista]], redattore scientifico per ''[[Il Gazzettino]]'' di Venezia e [[divulgatore scientifico]].<ref name="Catani1999" />

Nel 1949 apparve il suo primo racconto, ''Le ultime trentasei ore di Charlie Malgol''.<ref name="Curtoni1977">{{cita|Curtoni 1977}}.</ref> La prima parte della sua produzione, fino al 1963, è caratterizzata dal gusto per l'avventura più spensierata, con un registro ora grottesco ora tragico, mentre in seguito, nella seconda breve parte della sua carriera di autore, affronta temi più intimi e ancorati alla realtà storica.<ref name="Curtoni1977" />

Fu uno degli autori più significativi della cosiddetta [[Storia della fantascienza italiana#Gli anni d.27oro .281957-1960.29|"epoca d'oro" della fantascienza italiana degli anni cinquanta]], quando il genere veniva scoperto e diveniva popolare in Italia.
Fu tra i fondatori e una delle principali presenze della rivista ''[[Interplanet]]'', uno dei primi periodici nazionali dedicati alla fantascienza, e assieme a [[Renato Pestriniero]] e [[Gustavo Gasparini]] costituì il "trio" della fantascienza veneziana.<ref name="Calabrese2000">{{cita web|url=http://members.xoom.it/continuum/4fsb.htm|autore=Fabio Calabrese|titolo=Sandro Sandrelli|anno=2000|accesso=2 ottobre 2014|dataarchivio=6 ottobre 2014|urlarchivio=https://web.archive.org/web/20141006114733/http://members.xoom.it/continuum/4fsb.htm|urlmorto=sì}}</ref>
Curò la serie di antologie periodiche di Interplanet (anche in collaborazione con [[Gianfranco De Turris]] e [[Sebastiano Fusco]]), sette volumi che raccoglievano molti degli autori e dei racconti più significativi della fantascienza italiana dei primi anni sessanta.<ref name="Catani1999" />

La sua produzione come autore, concentrata soprattutto nei racconti (una sessantina),<ref name="CatalogoSF" /> si concluse sostanzialmente nel 1965 con l'uscita dell'ultimo volume di Interplanet, limitandosi in seguito a qualche breve apparizione sulla rivista ''[[Oltre il cielo (periodico)|Oltre il cielo]]''.<ref name="Curtoni1977" /> Sandrelli continuò tuttavia ad operare come curatore e traduttore, traducendo in italiano le opere dei principali autori internazionali di fantascienza, come ''[[Dune (romanzo)|Dune]]'' di [[Frank Herbert]], in collaborazione con [[Giampaolo Cossato]].

Morì nel 2000 all'età di 74 anni. Donò la sua raccolta di rare [[fanzine]] (oltre 700) alla [[Biblioteca di Via Senato]] a [[Milano]].<ref>{{cita web|url=http://www.bibliotecadiviasenato.it/biblioteca/archivio-moderno/fondo-di-fantascienza.aspx|titolo=Fondo di Fantascienza|sito=Biblioteca di Via Senato|accesso=2 ottobre 2014|urlarchivio=https://web.archive.org/web/20141006121738/http://www.bibliotecadiviasenato.it/biblioteca/archivio-moderno/fondo-di-fantascienza.aspx|dataarchivio=6 ottobre 2014|urlmorto=sì}}</ref>

[[Arnoldo Mondadori Editore|Mondadori]] ha pubblicato un'antologia delle sue opere migliori nella collana [[Urania Collezione]] nel 2008.

== Opere ==
(elenco parziale)
=== Romanzi ===
*''[[I ritorni di Cameron MacClure]]'' (romanzo breve), Casa Editrice La Tribuna, 1962; in ''[[Caino dello spazio]]'', [[Urania Collezione]] 070, Arnoldo Mondadori Editore, 2008

=== Raccolte ===
*''[[Caino dello spazio]]'', [[Urania Collezione]] 070, Arnoldo Mondadori Editore, 2008

== Note ==
<references/>

== Bibliografia ==
*{{cita libro
|url=https://www.mondadori.it/blogs/urania/2008/11/21/sandro-sandrelli/
|autore=[[Vittorio Curtoni]]
|titolo=Le frontiere dell'ignoto. Vent'anni di fantascienza in Italia
|edizione= Saggi 2
|editore= Editrice Nord
|anno= 1977
|pp= cap. IV, 103-123
|cid= Curtoni 1977
}}

== Voci correlate ==
*[[Galassia (collana 1956-1957)]]
*[[Storia della fantascienza italiana]]

== Altri progetti ==
{{interprogetto}}

== Collegamenti esterni ==
* {{Collegamenti esterni}} (fonte utilizzata)

{{Controllo di autorità}}
{{portale|biografie|fantascienza|letteratura}}

[[Categoria:Divulgatori scientifici italiani]]
[[Categoria:Scrittori italiani del XX secolo]]


text:
# 艾因法克隆區
35°58′00″N 6°52′00″E / 35.9667°N 6.8667°E
艾因法克隆區（阿拉伯语：），是阿爾及利亞的行政區，位於該國東北部，由烏姆布瓦吉省負責管轄，首府設於艾因法克隆，面積575平方公里，2008年人口59,451，人口密度每平方公里103人。

wikiname: zhwiki

title: 艾因法克隆區

in_language: zh

wikitext:
{{unreferenced|time=2018-10-22T14:23:06+00:00}}
{{coord|35.9667|N|6.8667|E|source:wikidata-and-enwiki-cat-tree_region:DZ|display=title}}

'''艾因法克隆區'''（{{lang-ar|دائرة عين فكرون}}），是[[阿爾及利亞]]的行政區，位於該國東北部，由[[烏姆布瓦吉省]]負責管轄，首府設於[[艾因法克隆]]，面積575平方公里，2008年人口59,451，人口密度每平方公里103人。

{{Algeria-geo-stub}}
[[Category:阿爾及利亞行政區劃]]


text:
# Бьелик, Юлиус
Юлиус Бьелик (чеш. Július Bielik; род. 8 марта 1962[…], Вишков, Южноморавский край[…]) — чехословацкий футболист, игравший на позиции защитника.
Выступал, в частности, за клуб «Спарта» (Прага), а также национальную сборную Чехословакии.

## Клубная карьера
Во взрослом футболе дебютировал в 1979 году выступлениями за клуб «Спартак» (Трнава), в котором провёл три сезона, приняв участие в 57 матчах чемпионата.
Своей игрой привлёк внимание представителей тренерского штаба клуба «Спарта» (Прага), к составу которого присоединился в 1982 году. Отыграл за пражскую команду следующие девять сезонов своей игровой карьеры. Большую часть времени, проведённого в составе «Спарты», являлся основным игроком защиты команды.
Регулярно участвуют в еврокубках, сыграл 17 матчей в Кубке европейских чемпионов и 10 матчей в Кубке УЕФА. В частности, стал четвертьфиналистом кубка европейских чемпионов 1985 года, в котором команда уступила «Ювентусу», а также дошёл до четвертьфинала Кубка УЕФА 1984 года, в котором команда уступил «Хайдуку». В составе пражской «Спарты» 6 раз становился победителем чемпионата Чехословакии и 3 раза побеждал в кубке Чехословакии.
С 1991 по 1992 год играл в составе японских клубов «Мазда» и «Санфречче Хиросима».
С 1994 по 1995 годы выступал за клуб «Унион».
Завершил профессиональную игровую карьеру в клубе «Градец-Кралове», за который выступал в течение 1995—1997 годов.

## Выступления за сборную
26 октября 1983 года дебютировал в составе национальной сборной Чехословакии в товарищеском матче против сборной Болгарии. В течение карьеры в национальной сборной, длившейся 8 лет, провёл в форме главной команды страны 18 матчей.
В составе сборной был участником чемпионата мира 1990 года в Италии. На турнире сыграл в 2 поединках. На этом же турнире и сыграл свой последний матч за сборную против сборной Италии.

## Футбольная деятельность
После завершения карьеры игрока занимался тренерской деятельностью, работал в клубах «Виктория Жижков» и «Яблонец». С декабря 2001 года с лицензией футбольного агента ФИФА работает в ФАЧР.

## Выступления в сборной
| Национальная сборная Чехословакии | Национальная сборная Чехословакии | Национальная сборная Чехословакии |
| Год                               | Матчи                             | Голы                              |
| --------------------------------- | --------------------------------- | --------------------------------- |
| 1983                              | 1                                 | 0                                 |
| 1984                              | 0                                 | 0                                 |
| 1985                              | 0                                 | 0                                 |
| 1986                              | 0                                 | 0                                 |
| 1987                              | 2                                 | 0                                 |
| 1988                              | 6                                 | 0                                 |
| 1989                              | 3                                 | 0                                 |
| 1990                              | 6                                 | 0                                 |
| В целом                           | 18                                | 0                                 |

wikiname: ruwiki

title: Бьелик, Юлиус

in_language: ru

wikitext:
{{Футболист
|имя = Юлиус Бьелик
|клубы = {{футбольная карьера
|1979—1982|{{Флаг Чехословакии|20px}} [[Спартак (футбольный клуб, Трнава)|Спартак Трнава]]|57 (2)
|1982—1991|{{Флаг Чехословакии|20px}} [[Спарта (футбольный клуб, Прага)|Спарта (Прага)]]|247 (7)
|1991—1992|{{Флаг Японии|20px}} [[Санфречче Хиросима|Мазда]]|20 (0)
|1992|{{Флаг Японии|20px}} [[Санфречче Хиросима]]|0 (0)
|1994—1995|{{Флаг Чехии|20px}} [[Гвезда (футбольный клуб)|Унион]]|36 (3)
|1995—1997|{{Флаг Чехии|20px}} [[Градец-Кралове (футбольный клуб)|Градец-Кралове]]|18 (0)
}}
 |национальная сборная = {{футбольная карьера
|1983—1990|{{Флаг Чехословакии|20px}} [[Сборная Чехословакии по футболу|Чехословакия]]|18 (0)
}}
 |тренерские клубы = {{футбольная карьера
|1997—1998|{{Флаг Чехии|20px}} [[Виктория Жижков]]|
|1999|{{Флаг Чехии|20px}} [[Яблонец (футбольный клуб)|Яблонец]]|
}}
}}
'''Юлиус Бьелик''' ({{Lang-cs|Július Bielik}}; {{ВД-Преамбула}}) — чехословацкий [[футболист]], игравший на позиции [[Защитник (футбол)|защитника]].

Выступал, в частности, за клуб [[Спарта (футбольный клуб, Прага)|«Спарта» (Прага)]], а также [[Сборная Чехословакии по футболу|национальную сборную Чехословакии]].

== Клубная карьера ==
Во взрослом футболе дебютировал в 1979 году выступлениями за клуб [[Спартак (футбольный клуб, Трнава)|«Спартак» (Трнава)]], в котором провёл три сезона, приняв участие в 57 матчах чемпионата.

Своей игрой привлёк внимание представителей тренерского штаба клуба [[Спарта (футбольный клуб, Прага)|«Спарта» (Прага)]], к составу которого присоединился в 1982 году. Отыграл за пражскую команду следующие девять сезонов своей игровой карьеры. Большую часть времени, проведённого в составе «Спарты», являлся основным игроком защиты команды<ref>{{Cite web|url=https://www.csfotbal.cz/prvni-liga/hrac/julius-bielik/1605|title=Július Bielik {{!}} CSFOTBAL|website=www.csfotbal.cz|access-date=2022-01-05|archive-date=2022-01-05|archive-url=https://web.archive.org/web/20220105130947/https://www.csfotbal.cz/prvni-liga/hrac/julius-bielik/1605|url-status=live}}</ref>.

Регулярно участвуют в еврокубках, сыграл 17 матчей в [[Лига чемпионов УЕФА|Кубке европейских чемпионов]] и 10 матчей в [[Лига Европы УЕФА|Кубке УЕФА]]<ref>[https://www.mondedufoot.fr/fiche_du_joueur/julius-bielik/ Fiche de Július Bielik] {{Wayback|url=https://www.mondedufoot.fr/fiche_du_joueur/julius-bielik/ |date=20190906112009 }} sur ''mondedufoot.fr''</ref>. В частности, стал четвертьфиналистом [[Кубок европейских чемпионов 1984/1985|кубка европейских чемпионов 1985 года,]] в котором команда уступила «[[Ювентус]]у», а также дошёл до четвертьфинала [[Кубок УЕФА 1983/1984|Кубка УЕФА 1984 года]], в котором команда уступил «[[Хайдук (футбольный клуб, Сплит)|Хайдуку]]». В составе пражской «[[Спарта (футбольный клуб, Прага)|Спарты]]» 6 раз становился победителем [[Чемпионат Чехословакии по футболу|чемпионата Чехословакии]] и 3 раза побеждал в [[Кубок Чехословакии по футболу|кубке Чехословакии]].

С 1991 по 1992 год играл в составе японских клубов «[[Санфречче Хиросима|Мазда]]» и «[[Санфречче Хиросима]]».

С 1994 по 1995 годы выступал за клуб «[[Гвезда (футбольный клуб)|Унион]]».

Завершил профессиональную игровую карьеру в клубе «[[Градец-Кралове (футбольный клуб)|Градец-Кралове]]», за который выступал в течение 1995—1997 годов.

== Выступления за сборную ==
26 октября 1983 года дебютировал в составе [[Сборная Чехословакии по футболу|национальной сборной Чехословакии]] в товарищеском матче против [[Сборная Болгарии по футболу|сборной Болгарии]]. В течение карьеры в национальной сборной, длившейся 8 лет, провёл в форме главной команды страны 18 матчей.

В составе сборной был участником [[Чемпионат мира по футболу 1990|чемпионата мира 1990 года]] в [[Италия|Италии]]. На турнире сыграл в 2 поединках. На этом же турнире и сыграл свой последний матч за сборную против [[Сборная Италии по футболу|сборной Италии]].

== Футбольная деятельность ==
После завершения карьеры игрока занимался тренерской деятельностью, работал в клубах «[[Виктория Жижков]]» и «[[Яблонец (футбольный клуб)|Яблонец]]»<ref>{{Cite web|lang=sk|url=https://www.sme.sk/c/1901002/uspech-v-taliansku-1990-otvoril-nasim-cestu-do-sveta.html|title=Úspech v Taliansku 1990 otvoril našim cestu do sveta|author=Petit Press a.s|website=www.sme.sk|access-date=2022-01-05|archive-date=2022-01-05|archive-url=https://web.archive.org/web/20220105130853/https://www.sme.sk/c/1901002/uspech-v-taliansku-1990-otvoril-nasim-cestu-do-sveta.html|url-status=live}}</ref>. С декабря 2001 года с лицензией футбольного агента ФИФА работает в [[Футбольная ассоциация Чехии|ФАЧР]].

== Выступления в сборной ==
{| class="wikitable" style="text-align:center"
! colspan="3" |[[Сборная Чехословакии по футболу|Национальная сборная Чехословакии]]
|-
! Год
! Матчи
! Голы
|-
| 1983
| 1
| 0
|-
| 1984
| 0
| 0
|-
| 1985
| 0
| 0
|-
| 1986
| 0
| 0
|-
| 1987
| 2
| 0
|-
| 1988
| 6
| 0
|-
| 1989
| 3
| 0
|-
| 1990
| 6
| 0
|-
! В целом
! 18
! 0
|}

== Примечания ==
{{примечания}}

{{вс}}
{{Чехословакия на ЧМ 1990}}

[[Категория:Игроки ФК «Градец-Кралове»]]
[[Категория:Игроки ФК «Унион» Хеб]]
[[Категория:Игроки ФК «Санфречче Хиросима»]]
[[Категория:Игроки ФК «Спарта» Прага]]
[[Категория:Игроки ФК «Спартак» Трнава]]
[[Категория:Тренеры ФК «Виктория Жижков»]]
[[Категория:Тренеры ФК «Яблонец»]]
[[Категория:Игроки сборной Чехословакии по футболу]]
[[Категория:Футболисты Чехословакии]]

title: Юлиус Бьелик

Родился: 8 марта 1962[…] (63 года) · - Вишков, Южноморавский край, Чехословакия[…]

Гражданство: - Чехословакия

Позиция: защитник

Спартак Трнава · 57 (2)

Спарта (Прага) · 247 (7)

Мазда · 20 (0)

Санфречче Хиросима · 0 (0)

Унион · 36 (3)

Градец-Кралове · 18 (0)

Чехословакия · 18 (0)

Виктория Жижков

Яблонец


text:
# Czaczkowo
Czaczkowo (biał. Чачкава; ros. Чачково, Czaczkowo) – agromiasteczko na Białorusi, w obwodzie mińskim, w rejonie mińskim, w sielsowiecie Horanie.
W granicach Rosji należała do ujezdu mińskiego w guberni mińskiej, a od 1919 roku do Białoruskiej SRR. W latach 1919–1920, po zajęciu przez Wojsko Polskie, znalazła się w okręgu mińskim pod Zarządem Cywilnym Ziem Wschodnich. Od 1938 roku wchodzi w skład obwodu mińskiego.

wikiname: plwiki

title: Czaczkowo

in_language: pl

wikitext:
{{Miejscowość infobox
 |nazwa                        = Czaczkowo
 |nazwa oryginalna             = Чачкава
 |zdjęcie                      =
 |opis zdjęcia                 =
 |alt zdjęcia                  =
 |herb                         =
 |flaga                        =
 |dopełniacz nazwy             =
 |państwo                      = BY-MI
 |1. jednostka administracyjna =
 |2. jednostka administracyjna = [[rejon miński|miński]]
 |3. jednostka administracyjna = [[Sielsowiet Horanie|Horanie]]
 |powierzchnia                 =
 |wysokość                     =
 |rok                          = 2009
 |liczba ludności              = 1001<ref name=spis>{{Cytuj stronę | url = https://archive.ph/20150627055151/http://pop-stat.mashke.org/belarus-census/minskaja.htm | tytuł = Liczby ludności miejscowości obwodu mińskiego na podstawie spisu ludności wg stanu na dzień 14 października 2009 roku | data dostępu = | język = ru}}</ref>
 |gęstość zaludnienia          =
 |numer kierunkowy             =
 |kod pocztowy                 =
 |tablice rejestracyjne        =
 |kod mapy                     = obwód miński
 |współrzędne                  = 53°53′35″N 27°12′5″E
 |commons                      =
 |www                          =
}}
'''Czaczkowo''' ([[język białoruski|biał.]] Чачкава; [[język rosyjski|ros.]] Чачково, ''Czaczkowo'') – [[agromiasteczko]] na [[Białoruś|Białorusi]], w [[obwód miński|obwodzie mińskim]], w [[rejon miński|rejonie mińskim]], w [[Sielsowiet Horanie|sielsowiecie Horanie]].

W granicach Rosji należała do [[powiat miński (gubernia mińska)|ujezdu mińskiego]] w [[gubernia mińska|guberni mińskiej]], a od 1919 roku do [[Białoruska Socjalistyczna Republika Radziecka|Białoruskiej SRR]]. W latach 1919–1920, po zajęciu przez [[Wojsko Polskie (II RP)|Wojsko Polskie]], znalazła się w [[Okręg miński (ZCZW)|okręgu mińskim]] pod [[Zarząd Cywilny Ziem Wschodnich|Zarządem Cywilnym Ziem Wschodnich]]. Od 1938 roku wchodzi w skład obwodu mińskiego.

== Przypisy ==
{{Przypisy}}

== Linki zewnętrzne ==
* [http://maps.mapywig.org/m/WIG_maps/series/100K_300dpi/P33_S44_RAKOW_(1926)-1930_300dpi_bcuj298239-285460.jpg Czaczkowo na mapie WIG]
* {{SgKP|I|728}}

[[Kategoria:Wsie w rejonie mińskim]]
[[Kategoria:Sielsowiet Horanie]]

title: CzaczkowoЧачкава

Państwo: Białoruś

Obwód: miński

Rejon: miński

Sielsowiet: Horanie