text:
# João Nunes Tinoco
João Nunes Tinoco (vers 1610 - 1689) est un architecte portugais.

## Biographie
Il est le fils de l'architecte Pedro Nunes Tinoco (- 1641), patriarche d'une famille d'architectes qui ont eu un rôle de premier plan dans le développement de l'architecture dans le pays, au XVIIe siècle et XVIIIe siècle.
João Nunes Tinoco a d'abord été nommé dans les années 1630-1631 dans un des trois endroits pour apprendre l'architecture.
En 1641, à la mort de son père, on lui a confié l'exécution des travaux de l'église de São Vicente de Fora. João Antunes (1643 - 1712) y a fait son apprentissage.
Il est nommé architecte de sa majesté, en 1650. Après la création en 1655 par Dona Luisa de Gusmão de la Maison de la reine (Casa das Rainhas), il y a été nommé architecte.
Sa carrière professionnelle s'est développée entre les années 1652 et 1689 pendant lesquelles il a réalisé des dizaines de projets et travaillé principalement dans la région de Lisbonne. Il s'est imposé comme l'un des premiers architectes à construire dans le style baroque portugais.
En 1661 il a conçu le sanctuaire de l'église de Santa Justa (Igreja de Santa Justa), où apparaissent pour la première fois dans le pays les colonnes torses qui vont être répétées dans des dizaines de retables dans le nord pays. Il a travaillé ensuite sur le couvent de San Francisco da Cidade  (Convento de São Francisco da Cidade), et le couvent de San Francisco de Xabregas, à la limite entre Marvila (Lisbonne) et Beato, au Convento da Graça, pour l'église de Sainte Thérèse des Carmes Déchaux (Igreja de Santa Teresa das Carmelitas Descalças) de Carnide commandée par Maria Josefa de Bragança, fille naturelle du roi dom João IV et moniale dans le couvent.
Il est intervenu sur d'autres édifices, comme le séminaire jésuite de Santarém, dans les années 1670. Il a probablement fait le dessin de la façade est approuvée en 1673 par le supérieur général des jésuites. Le roi dom Alfono VI a entrepris  le réaménagement urbain de Santarém autour de l'ancien palais royal. Il a fait construire une église dédiée à Notre-Dame de la Miséricorde en remerciement d'un miracle qui s'était produit le 11 juillet 1663 et qui aurait permis la victoire à la bataille d'Ameixial. À l'endroit de l'église se trouvait une chapelle dédiée à Notre-Dame de Guadalupe construite en 1611 et qui a servi de chœur à la nouvelle église. Il a fait les plans de l'église Notre-Dame de la Miséricorde, en 1664, terminée en 1691. C'est un édifice de transition entre le maniérisme et le baroque,.
À partir de 1673, il est intervenu pour la construction de l'église Saint-Michel de Alfama.
Selon les recherches Paulo Varela Gomes, en 1987, il a participé au début de la construction de l'église Santa Engracia attribuée  officiellement à l'architecte João Antunes qui a été son apprenti.
On lui attribue la conception du palais des marquis de Fronteira, à Lisbonne.
Il a dessiné en 1650 un plan de Lisbonne.
Il a fait les dessins originaux du manuscrit intitulé Architectonica Militar ou Fortificação Moderna de Luís Serrão Pimentel, daté de 1661
Il a donné les plans des retables des chapelles majeures de l'église d'Amora, à Almada, en 1684, et de l'église-mère de Cascais.

wikiname: frwiki

title: João Nunes Tinoco

in_language: fr

wikitext:
{{Infobox Biographie2}}
'''João Nunes Tinoco''' (vers [[1610]] - [[1689]]) est un architecte portugais.

== Biographie ==
Il est le fils de l'architecte [[Pedro Nunes Tinoco]] (- 1641), patriarche d'une famille d'architectes qui ont eu un rôle de premier plan dans le développement de l'architecture dans le pays, au {{s-|XVII}} et {{s-|XVIII}}.

João Nunes Tinoco a d'abord été nommé dans les années 1630-1631 dans un des trois endroits pour apprendre l'architecture.

En 1641, à la mort de son père, on lui a confié l'exécution des travaux de l'[[Monastère de Saint-Vincent de Fora|église de São Vicente de Fora]]<ref>{{pt}} [http://www.monumentos.pt/Site/APP_PagesUser/SIPA.aspx?id=6529 Sipa : Igreja e Mosteiro de São Vicente de Fora / Paço Patriarcal de São Vicente / Igreja Paroquial de São Vicente de Fora / Igreja de São Vicente, São Tomé e Salvador]</ref>. [[João Antunes (architecte)|João Antunes]] (1643 - 1712) y a fait son apprentissage.

Il est nommé architecte de sa majesté, en 1650. Après la création en 1655 par [[Louise-Françoise de Guzmán|Dona Luisa de Gusmão]] de la Maison de la reine (''Casa das Rainhas''), il y a été nommé architecte.

Sa carrière professionnelle s'est développée entre les années 1652 et 1689 pendant lesquelles il a réalisé des dizaines de projets et travaillé principalement dans la région de Lisbonne. Il s'est imposé comme l'un des premiers architectes à construire dans le [[Architecture baroque|style baroque]] portugais.

En 1661 il a conçu le sanctuaire de l'église de Santa Justa (''Igreja de Santa Justa''), où apparaissent pour la première fois dans le pays les [[Colonne (architecture)|colonnes torses]] qui vont être répétées dans des dizaines de retables dans le nord pays. Il a travaillé ensuite sur le couvent de San Francisco da Cidade  (''Convento de São Francisco da Cidade'')<ref>{{pt}} [http://www.monumentos.pt/Site/APP_PagesUser/SIPA.aspx?id=4020 Sipa : Convento de São Francisco da Cidade / Faculdade de Belas Artes da Universidade de Lisboa / Academia Nacional das Belas Artes / Museu do Chiado]</ref>{{,}}<ref>{{pt}} [http://www.igespar.pt/pt/patrimonio/pesquisa/geral/patrimonioimovel/detail/74984/ Governo de Portugal - Igespar : Convento de São Francisco da Cidade]</ref> et le couvent de San Francisco de Xabregas, à la limite entre [[Marvila (Lisbonne)]] et [[Beato]]<ref>{{pt}} [http://www.monumentos.pt/Site/APP_PagesUser/SIPA.aspx?id=5068 Sipa : Convento de São Francisco de Xabregas / Convento de Santa Maria de Jesus / Teatro Ibérico]</ref>, au Convento da Graça, pour l'église de Sainte Thérèse des Carmes Déchaux (''Igreja de Santa Teresa das Carmelitas Descalças'') de Carnide<ref>{{pt}} [http://www.monumentos.pt/Site/APP_PagesUser/SIPA.aspx?id=5151 Sipa : Convento de Santa Teresa de Jesus de Carnide / Asilo de São Vicente de Paula de Carnide]</ref> commandée par Maria Josefa de Bragança, fille naturelle du roi [[Jean IV de Portugal|dom João IV]] et moniale dans le couvent.

Il est intervenu sur d'autres édifices, comme le séminaire jésuite de [[Santarém (Portugal)|Santarém]], dans les années 1670. Il a probablement fait le dessin de la façade est approuvée en 1673 par le [[Supérieur général de la Compagnie de Jésus|supérieur général des jésuites]]<ref>{{pt}} [http://www.monumentos.pt/Site/APP_PagesUser/SIPA.aspx?id=10134 Sipa : Colégio de Nossa Senhora da Conceição / Seminário de Santarém / Sé de Santarém / Vestígios do Antigo Paço Real]</ref>. Le roi [[Alphonse VI de Portugal|dom Alfono VI]] a entrepris  le réaménagement urbain de Santarém autour de l'ancien palais royal. Il a fait construire une église dédiée à Notre-Dame de la Miséricorde en remerciement d'un miracle qui s'était produit le {{date|11|juillet|1663}} et qui aurait permis la victoire à la [[bataille d'Ameixial]]. À l'endroit de l'église se trouvait une chapelle dédiée à Notre-Dame de Guadalupe construite en 1611 et qui a servi de chœur à la nouvelle église. Il a fait les plans de l'église Notre-Dame de la Miséricorde, en 1664, terminée en 1691. C'est un édifice de transition entre le [[maniérisme]] et le [[baroque]]<ref>{{pt}} [http://www.igespar.pt/en/patrimonio/pesquisa/geral/patrimonioimovel/detail/74861/ Governo de Portugal - Igespar : Igreja de Nossa Senhora da Piedade]</ref>{{,}}<ref>{{pt}} [http://www.monumentos.pt/Site/APP_PagesUser/SIPA.aspx?id=2086 Sipa : Igreja de Nossa Senhora da Piedade]</ref>.

À partir de 1673, il est intervenu pour la construction de l'église Saint-Michel de Alfama<ref>{{pt}} [http://www.igespar.pt/pt/patrimonio/pesquisa/geral/patrimonioimovel/detail/71803/ Governo de Portugal - Igespar : Igreja de São Miguel de Alfama]</ref>.

Selon les recherches Paulo Varela Gomes, en 1987, il a participé au début de la construction de l'[[Panthéon national (Lisbonne)|église Santa Engracia]]<ref>{{pt}} [http://www.igespar.pt/pt/patrimonio/pesquisa/geral/patrimonioimovel/detail/71214/ Governo de Portugal - Igespar : Igreja de Santa Engrácia]</ref> attribuée  officiellement à l'architecte João Antunes qui a été son apprenti.

On lui attribue la conception du palais des marquis de Fronteira, à Lisbonne<ref>{{pt}} [http://www.monumentos.pt/Site/APP_PagesUser/SIPA.aspx?id=5598 Sipa : Palácio dos Marqueses de Fronteira]</ref>.

Il a dessiné en 1650 un plan de Lisbonne<ref>{{pt}} [http://www.arquipelagos.pt/arquipelagos/newlayout.php?mode=imagebank&details=1&id=23485 Arquipelagos : ''Planta da cidade de Lisboa em que se mostram os muros de vermelho com todas as ruas e praças da cidade dos muros a dentro com as declarações postas em seu lugar. Tem, em baixo, a toda a largura da folha, os nomes das ruas e das freguesias - João Nunes Tinoco, arquitecto de Sua Majestade'']</ref>.

Il a fait les dessins originaux du manuscrit intitulé ''Architectonica Militar ou Fortificação Moderna'' de [[Luís Serrão Pimentel]], daté de 1661<ref>{{pt}} [http://www.bnportugal.pt/index.php?option=com_content&view=article&id=373%3Aaquisicao-de-quatro-valiosos-manuscritos&catid=49%3Aaquisicoes&Itemid=427&lang=en Bibliateca Nacional de Portugal : ''BNP adquire quatro valiosos manuscritos'']</ref>

Il a donné les plans des retables des chapelles majeures de l'église d'Amora, à [[Almada]], en 1684, et de l'église-mère de [[Cascais]]<ref>{{pt}} [http://www.monumentos.pt/Site/APP_PagesUser/SIPA.aspx?id=11881 Sipa : Igreja Matriz de Cascais / Igreja de Nossa Senhora da Assunção]</ref>.

== Notes et références ==
{{Traduction/Référence|pt|João Nunes Tinoco|35401917}}
{{references}}

== Voir aussi ==
=== Bibliographie ===
* Paulo Varela Gomes, ''Arquitectura baroque em Portugal'', NCM, Lisbonne, 1987
* Teresa A. S. Duarte Ferreira, Ana Cristina de Santana Silva, Lígia de Azevedo Martins, ''A ciência do desenho: a ilustração na colecção de códices da Biblioteca Nacional'', {{p.}}93, Bibliotecal National de Portugal, Lisbonne, 2001 {{ISBN|972-565-320-3}} [https://books.google.fr/books?id=T5v1G9SaISoC&pg=PA93#v=onepage&q&f=false Extrait]

=== Article connexe ===
* [[Architecture du Portugal]]

=== Liens externes ===
* {{autorité}}
* {{bases}}
* {{dictionnaires}}
* [http://purl.pt/369/1/ficha-obra-tinoco.html Biblioteca Nacional Tesouros : Plantas e desenhos para uma igreja (vers 1656)]

{{Portail|architecture et urbanisme|XVIIe siècle|Portugal}}
{{DEFAULTSORT:Tinoco, Joao Nunes}}
[[Catégorie:Architecte portugais du XVIIe siècle]]
[[Catégorie:Décès en 1689]]

title: Biographie

Naissance: Vers 1610 · Royaume de Portugal

Activité: Architecte


text:
# Recognition of same-sex unions in Oceania
Debate has occurred throughout Oceania over proposals to legalize same-sex marriage as well as civil unions.
Currently two countries and eight territories in Oceania recognize some type of same-sex unions. Two Oceanian countries, Australia and New Zealand, and eight territories or states, namely Easter Island, French Polynesia, Guam, Hawaii, New Caledonia, the Northern Mariana Islands, the Pitcairn Islands and Wallis and Futuna allow same-sex couples to legally marry. In American Samoa, same-sex marriage is not performed, but same-sex marriages from other jurisdictions are recognized.

## Current situation

### National level
| Status                                                                           | Country     | Legal since | Country population (Last Census count)        |
| -------------------------------------------------------------------------------- | ----------- | ----------- | --------------------------------------------- |
| Marriage (2 countries)                                                           | Australia   | 2017        | 24,754,000                                    |
| Marriage (2 countries)                                                           | New Zealand | 2013        | 4,840,750                                     |
| Total                                                                            | —           | —           | 29,594,750 (80% of the Oceanian population)   |
| No recognition (10 countries) * same-sex sexual activity illegal                 |             |             |                                               |
| Federated States of Micronesia                                                   | —           | 135,869     |                                               |
| Fiji                                                                             | —           | 856,346     |                                               |
| Kiribati *                                                                       | —           | 96,335      |                                               |
| Marshall Islands                                                                 | —           | 73,630      |                                               |
| Nauru                                                                            | —           | 12,329      |                                               |
| Papua New Guinea *                                                               | —           | 5,172,033   |                                               |
| Samoa *                                                                          | —           | 179,000     |                                               |
| Solomon Islands *                                                                | —           | 494,786     |                                               |
| Tonga *                                                                          | —           | 106,137     |                                               |
| Vanuatu                                                                          | —           | 240,000     |                                               |
| Subtotal                                                                         | —           | —           | 7,366,465 (19.44% of the Oceanian population) |
| Constitutional ban on marriage ( 2 countries) * same-sex sexual activity illegal | Palau       | 2008        | 19,409                                        |
| Constitutional ban on marriage ( 2 countries) * same-sex sexual activity illegal | Tuvalu *    | 2023        | 11,146                                        |
| Subtotal                                                                         | —           | —           | 30,555 (0.1% of the Oceanian population)      |
| Total                                                                            | —           | —           | 7,397,020 (20% of the Oceanian population)    |

### Sub-national level
| Status                                                                      | Country                                                         | Jurisdiction                    | Legal since |
| --------------------------------------------------------------------------- | --------------------------------------------------------------- | ------------------------------- | ----------- |
| Marriage (8 jurisdictions)                                                  |                                                                 |                                 |             |
| Chile                                                                       | - Easter Island                                                 | 2022                            |             |
| France                                                                      | - New Caledonia - French Polynesia - Wallis and Futuna          | 2013                            |             |
| United Kingdom                                                              | - Pitcairn Islands                                              | 2015                            |             |
| United States                                                               | - Guam (2015) - Hawaii (2013) - Northern Mariana Islands (2015) | Varies                          |             |
| Recognizes marriages performed in other jurisdictions only (1 jurisdiction) | United States                                                   | - American Samoa                | 2022        |
| No recognition (3 jurisdictions)                                            | New Zealand                                                     | - Cook Islands - Niue - Tokelau | —           |

## Public opinion
| Country     | Pollster | Year | For | Against                       | Neutral      | Margin of error | Source |
| ----------- | -------- | ---- | --- | ----------------------------- | ------------ | --------------- | ------ |
| Australia   | Ipsos    | 2023 | 63% | 27% [16% support some rights] | 10% not sure | ±3.5%           | [ 14 ] |
| New Zealand | Ipsos    | 2023 | 70% | 20% [11% support some rights] | 9%           | ±3.5%           | [ 14 ] |

| Country | Pollster           | Year | For | Against | Neutral | Margin of error | Source |
| ------- | ------------------ | ---- | --- | ------- | ------- | --------------- | ------ |
| Guam    | University of Guam | 2015 | 55% | 29%     | 16%     | -               | [ 15 ] |

wikiname: enwiki

in_language: en

wikitext:
{{Short description|none}}
{{Use dmy dates|date=April 2022}}
{{Same-sex marriage map Oceania}}
[[File:Civil union map Oceania.svg|thumb|300px|right|'''Countries performing civil unions in Oceania'''
{{legend|#3F48CC|Gender-neutral civil unions.}}
{{legend|#DDDDDD|Civil unions never performed.}}
]]
{{Same-sex unions}}
Debate has occurred throughout [[Oceania]] over proposals to legalize [[same-sex marriage]] as well as [[civil union]]s.

Currently two countries and eight territories in Oceania recognize some type of same-sex unions. Two Oceanian countries, [[Australia]] and [[New Zealand]],<ref group="nb" name="New Zealand">Excluding Tokelau, Niue and the Cook Islands.</ref> and eight territories or states, namely [[Easter Island]], [[French Polynesia]], [[Guam]], [[Hawaii]], [[New Caledonia]], the [[Northern Mariana Islands]], the [[Pitcairn Islands]] and [[Wallis and Futuna]] allow same-sex couples to legally marry. In [[Same-sex marriage in American Samoa|American Samoa]], same-sex marriage is not performed, but same-sex marriages from other jurisdictions are recognized.

== Current situation ==

===National level===
{| class="wikitable" style="width:70%"
! Status
! Country
! Legal since
! Country population
(Last Census count)
|-
| rowspan=2 | Marriage
(2 countries)
| {{flagicon|Australia}} [[Same-sex marriage in Australia|Australia]]
| 2017<ref>[https://www.legislation.gov.au/Details/C2017A00129 Marriage Amendment (Definition and Religious Freedoms) Act 2017]</ref>
| 24,754,000
|-
| {{flagicon|New Zealand}} [[Same-sex marriage in New Zealand|New Zealand]]
| 2013<ref>[http://www.legislation.govt.nz/act/public/2013/0020/latest/whole.html Marriage (Definition of Marriage) Amendment Act 2013]</ref>
| 4,840,750
|- class="sortbottom" style="background:#bcccbc;"
|| '''Total'''
||—
||—
| '''29,594,750
(80% of the Oceanian population)'''
|-
| rowspan="11" | No recognition
(10 countries)
* same-sex sexual activity illegal
|-
| {{flagicon|Federated States of Micronesia}} [[Recognition of same-sex unions in Micronesia|Federated States of Micronesia]]
| —
| 135,869
|-
|  {{flagicon|Fiji}} [[Recognition of same-sex unions in Fiji|Fiji]]
| —
| 856,346
|-
| {{flagicon|Kiribati}} [[LGBT rights in Kiribati|Kiribati]] *
| —
| 96,335
|-
| {{flagicon|Marshall Islands}} [[LGBT rights in the Marshall Islands|Marshall Islands]]
| —
| 73,630
|-
| {{flagicon|Nauru}} [[LGBT rights in Nauru|Nauru]]
| —
| 12,329
|-
| {{flagicon|Papua New Guinea}} [[LGBT rights in Papua New Guinea|Papua New Guinea]] *
| —
| 5,172,033
|-
| {{flagicon|Samoa}} [[LGBT rights in Samoa|Samoa]] *
| —
| 179,000
|-
| {{flagicon|Solomon Islands}} [[LGBT rights in the Solomon Islands|Solomon Islands]] *
| —
| 494,786
|-
|{{flagicon|Tonga}} [[LGBT rights in Tonga|Tonga]] *
| —
| 106,137
|-
| {{flagicon|Vanuatu}} [[Recognition of same-sex unions in Vanuatu|Vanuatu]]
| —
| 240,000
|-
|- class="sortbottom" style="background:#bcccbc;"
|| '''Subtotal'''
||—
||—
| '''7,366,465
(19.44% of the Oceanian population)'''
|-
| rowspan="2" | Constitutional ban on marriage
( 2 countries)
* same-sex sexual activity illegal
| {{flagicon|Palau}} [[Recognition of same-sex unions in Palau|Palau]]
| 2008<ref>[http://c2d.ch/detailed_display.php?lname=votes&table=votes&page=1&parent_id=&sublinkname=results&id=57796&profile=1&continent=Australia/Oceania&insti=&res=&year=&page=1 Constitutional proposal 2-274: Marriages between men and women only] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150415061530/http://c2d.ch/detailed_display.php?lname=votes&table=votes&page=1&parent_id=&sublinkname=results&id=57796&profile=1&continent=Australia%2FOceania&insti=&res=&year=&page=1 |date=15 April 2015 }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.hawaii.edu/aplpj/2011/11/23/283/ |title=The Rights and Liberties of the Palau Constitution by Kevin Bennardo |access-date=14 July 2015 |archive-date=17 April 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150417201745/http://www.hawaii.edu/aplpj/2011/11/23/283/ |url-status=dead }}</ref>
| 19,409
|-
|{{flagicon|Tuvalu}} [[Recognition of same-sex unions in Tuvalu|Tuvalu]] *
|2023<ref>{{Cite web |title=Constitution of Tuvalu 2023 |url=https://tuvalu-legislation.tv/cms/images/LEGISLATION/PRINCIPAL/1986/1986-0001/ConstitutionofTuvalu_2.pdf |access-date=3 January 2024 |archive-date=3 December 2023 |archive-url=https://web.archive.org/web/20231203110943/https://tuvalu-legislation.tv/cms/images/LEGISLATION/PRINCIPAL/1986/1986-0001/ConstitutionofTuvalu_2.pdf |url-status=dead }}</ref>
|11,146
|- class="sortbottom" style="background:#bcccbc;"
|| '''Subtotal'''
||—
||—
| '''30,555
(0.1% of the Oceanian population)'''
|- class="sortbottom" style="background:#bcccbc;"
|| '''Total'''
||—
||—
| '''7,397,020
(20% of the Oceanian population)'''
|-
|}

===Sub-national level===
{| class="wikitable" style="width:70%"
! Status
! Country
! Jurisdiction
! Legal since
|-
|-
| rowspan="5" | Marriage
(8 jurisdictions)
|-
| {{flagicon|Chile}} Chile
|
* {{flagicon|Easter Island}} [[Recognition of same-sex unions in Chile|Easter Island]]
| 2022
|-
| {{flagicon|France}} [[Same-sex marriage in France|France]]
|
* {{flagicon|New Caledonia}} New Caledonia
* {{flagicon|French Polynesia}} French Polynesia
* {{flagicon|Wallis and Futuna}} Wallis and Futuna
| 2013<ref name="legifrance.gouv.fr">{{in lang|fr}} [http://www.legifrance.gouv.fr/affichTexte.do?cidTexte=JORFTEXT000027414540&dateTexte=&categorieLien=id LOI n° 2013-404 du 17 mai 2013 ouvrant le mariage aux couples de personnes de même sexe]</ref>
|-
| {{flagicon|United Kingdom}} [[Same-sex marriage in the United Kingdom|United Kingdom]]
|
* {{flagicon|Pitcairn Islands}} [[Same-sex marriage in the Pitcairn Islands|Pitcairn Islands]]
| 2015<ref name="government.pn/">{{Cite web |url=http://www.government.pn/Laws/Same%20Sex%20Marriage%20and%20Civil%20Partnerships%20Ordinance%202015.pdf |title=Same Sex Marriage and Civil Partnership Ordinance 2015 |access-date=2 July 2015 |archive-date=7 January 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160107164402/http://www.government.pn/Laws/Same%20Sex%20Marriage%20and%20Civil%20Partnerships%20Ordinance%202015.pdf |url-status=dead }}</ref>
|-
| {{flagicon|United States}} [[Same-sex marriage in the United States|United States]]
|
* {{flagicon|Guam}} [[Same-sex marriage in Guam|Guam]] (2015)<ref name="GuamCourt">Chief Judge Frances M. Tydingco-Gatewood, [[District Court of Guam]], [http://files.eqcf.org/cases/115-cv-00009-39/ Order and Opinion Re: Motion for Summary Judgement], ''Aguero'' v. ''Calvo'' Case 1:15-cv-00009, 8 June 2015</ref>
* {{flagicon|Hawaii}} [[Same-sex marriage in Hawaii|Hawaii]] (2013)<ref>[http://www.capitol.hawaii.gov/splsession2013b/GM44_.pdf Hawaii Marriage Equality Act of 2013]</ref>
* {{flagicon|Northern Mariana Islands}} [[Same-sex marriage in the Northern Mariana Islands|Northern Mariana Islands]] (2015)<ref>{{cite news|url=http://www.saipantribune.com/index.php/ag-says-they-will-be-working-with-inos-admin-in-drafting-regs/|title=AG says they will be working with Inos admin in drafting regs|first=Ferdie|last=De La Torre|date=30 June 2015|access-date=30 June 2015|work=Saipan Tribune}}</ref>
| Varies
|-
|Recognizes marriages performed in other jurisdictions only
(1 jurisdiction)
| {{flagicon|United States}} United States
|
* {{flagicon|American Samoa}} [[Same-sex marriage in American Samoa|American Samoa]]<ref>{{cite web|last1=Gonzales-Pagan|first1=Omar|title=No Same-Sex Couple Left Behind: SCOTUS Ruling for the Freedom to Marry Would Apply with Equal Force to U.S. Territories|url=http://www.lambdalegal.org/blog/20150424_scotus-ruling-would-apply-to-us-territories|publisher=Lambda Legal|access-date=1 July 2015}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.usnews.com/news/us/articles/2015/07/10/american-samoa-questions-gay-marriage-validity-in-territory|title=American Samoa is lone US territory questioning gay marriage validity; no licenses sought|date=10 July 2015|access-date=10 July 2015|work=U.S. News & World Report}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.independent.co.uk/news/world/americas/samesex-marriage-american-samoa-may-be-the-only-territory-in-the-us-where-the-historic-supreme-court-ruling-does-not-apply-10379804.html|work=The Independent|title=Same-sex marriage: American Samoa may be the only territory in the US where the historic Supreme Court ruling does not apply|date=10 July 2015|access-date=10 July 2015}}</ref>
| 2022
|-
| rowspan=1|No recognition
(3 jurisdictions)
| {{flagicon|New Zealand}} New Zealand
|
* {{flagicon|Cook Islands}} [[Recognition of same-sex unions in the Cook Islands|Cook Islands]]
* {{flagicon|Niue}} [[LGBT rights in Niue|Niue]]
* {{flagicon|Tokelau}} [[LGBT rights in Tokelau|Tokelau]]
| —
|}

==Public opinion==
{{Same-sex marriage opinion polls Oceania}}

===Notes===
{{reflist|group=lower-alpha}}

== See also ==
{{Portal|LGBTQ|Oceania}}
* [[LGBT rights in Oceania]]
* [[Australian Marriage Law Postal Survey]]
* [[Recognition of same-sex unions in Africa]]
* [[Recognition of same-sex unions in the Americas]]
* [[Recognition of same-sex unions in Asia]]
* [[Recognition of same-sex unions in Europe]]

== Notes ==
{{Reflist|group=nb}}

== References ==
{{reflist}}

{{Oceania in topic|Recognition of same-sex unions in}}
{{Status of same-sex unions}}

{{DEFAULTSORT:Recognition of Same-Sex Unions in Oceania}}
[[Category:Recognition of same-sex unions in Oceania| ]]


text:
# Большелузьке сільське поселення
Большелу́зьке сільське поселення (рос. Большелугское сельское поселение) — муніципальне утворення у складі Корткероського району Республіки Комі, Росія. Адміністративний центр — село Большелуг.

## Населення
Населення — 963 особи (2017, 1062 у 2010, 1308 у 2002, 1108 у 1989).

## Склад
До складу поселення входять такі населені пункти:
| Населений пункт      | Населення, осіб (1989) | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) |
| -------------------- | ---------------------- | ---------------------- | ---------------------- |
| Большелуг, село      | 623                    | 829                    | 680                    |
| Вильиб, присілок     | 280                    | 270                    | 226                    |
| Зулеб, присілок      | 144                    | 132                    | 103                    |
| Івановська, присілок | 61                     | 77                     | 53                     |

wikiname: ukwiki

title: Большелузьке сільське поселення

in_language: uk

wikitext:
{{Сільське поселення Росії|
| назва               = Большелузьке сільське поселення
| розташування        =
| країна              = {{RUS}}
| регіон = [[Республіка Комі]]
| район = [[Корткероський район]]
| центр = село [[Большелуг]]
| голова = Сімпелєв Микола Іванович
| дата утворення =
| депутатський корпус =
| площа = 548,74
| населення = 963 особи ([[2017]])
| щільність = 1,76
| населені пункти = 4 сільських нп
| поштові індекси =
| часовий пояс = [[UTC+3]]
| сайт =
}}

'''Большелу́зьке сільське поселення''' ({{lang-ru|Большелугское сельское поселение}}) — [[сільське поселення Росії|муніципальне утворення]] у складі [[корткероський район|Корткероського району]] [[республіка Комі|Республіки Комі]], [[Росія]]. Адміністративний центр — село [[Большелуг]].

== Населення ==
Населення — 963 особи ([[2017]]{{RUS-population|2017}}, 1062 у [[2010]]{{RUS-KO-census-2010}}, 1308 у [[2002]]{{RUS-KO-admin-live}}, 1108 у [[1989]]{{RUS-KO-admin2006}}).

== Склад ==
До складу поселення входять такі населені пункти:
{| align="center" class="standard" class="wikitable sortable"
|+
! |Населений пункт
! |Населення,
осіб ([[1989]])
! |Населення,
осіб ([[2002]])
! |Населення,
осіб ([[2010]])
|-----
| [[Большелуг]], село
| align="right"| 623
| align="right"| 829
| align="right"| 680
|-----
| [[Вильиб]], присілок
| align="right"| 280
| align="right"| 270
| align="right"| 226
|-----
| [[Зулеб]], присілок
| align="right"| 144
| align="right"| 132
| align="right"| 103
|-----
| [[івановська (Корткероський район)|Івановська]], присілок
| align="right"| 61
| align="right"| 77
| align="right"| 53
|+
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Корткероський район}}

{{Komi-geo-stub}}

[[Категорія:Поселення Корткероського району]]

title: Большелузьке сільське поселення

Країна: Росія

Регіон: Республіка Комі

Район: Корткероський район

Центр: село Большелуг

Голова: Сімпелєв Микола Іванович

title: Основні дані

Густота населення: 1,76 осіб/км²

Населені пункти: 4 сільських нп


text:
# 郷村 (岡山県)
郷村（ごうそん）は、岡山県苫田郡にあった村。
現在の苫田郡鏡野町河本、下原、高山、薪森原、原に当たる。

## 沿革
- 1889年6月1日 - 町村制施行に伴い、西西条郡 河本村、下原村、高山村、薪森原村、原村が合併し、郷村となる。大字薪森原に役場を置く。
- 1900年4月1日 - 西西条郡が西北条郡、東南条郡、東北条郡と合併し、苫田郡となる。
- 1955年1月1日 - 苫田郡鏡野町に編入される。

## 地名の読み方
- 河本（こうもと）
- 下原（しもばら）
- 高山（たかやま）
- 薪森原（たきぎもりばら）
- 原（はら）

## 郵便番号（現在）
- 708-0341 苫田郡鏡野町下原
- 708-0342 苫田郡鏡野町薪森原
- 708-0343 苫田郡鏡野町河本
- 708-0344 苫田郡鏡野町原
- 708-0345 苫田郡鏡野町高山

wikiname: jawiki

title: 郷村 (岡山県)

in_language: ja

wikitext:
{{日本の町村 (廃止)
| 廃止日 = 1955年1月1日
| 廃止理由 = 編入合併
| 廃止詳細 = '''郷村''' → [[鏡野町]]
| 現在の自治体 = 鏡野町
| よみがな = ごうそん
| 自治体名 = 郷村
| 区分 = 村
| 都道府県 = 岡山県
| 郡 = [[苫田郡]]
| 面積 =
| 境界未定 = なし
| 人口 =
| 人口の時点 =
| 隣接自治体 = 苫田郡鏡野町、[[久米郡]][[大井町 (岡山県)|大井町]]、[[久米村 (岡山県)|久米村]]
| 所在地 = 苫田郡郷村
{{Maplink2|zoom=12|frame=yes|plain=no|frame-align=center|frame-width=250|frame-height=180|type=shape-inverse|stroke-color=#cc0000|stroke-width=2|type2=point|marker2=town-hall|text=旧・郷村役場庁舎位置
（現・郷公民館）}}
| 座標 = {{Coord|format=dms|type:city_region:JP-33|display=inline,title|name=郷村}}
| 位置画像 =
| 特記事項 =
}}
'''郷村'''（ごうそん）は、[[岡山県]][[苫田郡]]にあった[[村]]。

現在の苫田郡[[鏡野町]]河本、下原、高山、薪森原、原に当たる。

== 沿革 ==
* [[1889年]][[6月1日]] - [[町村制]]施行に伴い、[[西西条郡 ]]河本村、下原村、高山村、薪森原村、原村が合併し、郷村となる。大字薪森原に役場を置く。
* [[1900年]][[4月1日]] - [[西西条郡]]が[[西北条郡]]、[[東南条郡]]、[[東北条郡]]と合併し、苫田郡となる。
* [[1955年]][[1月1日]] - [[苫田郡]][[鏡野町]]に編入される。

== 地名の読み方 ==
* 河本（こうもと）
* 下原（しもばら）
* 高山（たかやま）
* 薪森原（たきぎもりばら）
* 原（はら）

== 郵便番号（現在） ==
* 708-0341 苫田郡鏡野町下原
* 708-0342 苫田郡鏡野町薪森原
* 708-0343 苫田郡鏡野町河本
* 708-0344 苫田郡鏡野町原
* 708-0345 苫田郡鏡野町高山

== 参考文献 ==
* 和泉橋警察署 『新旧対照市町村一覧』第2冊（東京 ： 加藤孫次郎、1889（明22））
* 地名編纂委員会 『[[角川日本地名大辞典]]33 岡山県』（角川学芸出版、1989、ISBN 4040013301）

== 関連項目 ==
* [[岡山県の廃止市町村一覧]]

{{Japan-area-stub}}
{{デフォルトソート:こうそん}}
[[Category:鏡野町域の廃止市町村]]
[[Category:西西条郡]]
[[Category:苫田郡]]
[[Category:1889年設置の日本の市町村]]
[[Category:1955年廃止の日本の市町村]]

title: ごうそん · 郷村

廃止理由: 編入合併 · 郷村 → 鏡野町

現在の自治体: 鏡野町

title: 廃止時点のデータ

国: 日本

地方: 中国地方（山陽地方）

都道府県: 岡山県

郡: 苫田郡

市町村コード: なし（導入前に廃止）

隣接自治体: 苫田郡鏡野町、久米郡大井町、久米村

title: 郷村役場

所在地: 岡山県苫田郡郷村 · 旧・郷村役場庁舎位置 · （現・郷公民館）

郷村役場: ウィキプロジェクト


text:
# Crossotus stypticus
Crossotus stypticus es una especie de escarabajo longicornio del género Crossotus, tribu Ceroplesini, subfamilia Lamiinae. Fue descrita científicamente por Pascoe en 1869.

## Descripción
Mide  milímetros de longitud.

## Distribución
Se distribuye por Botsuana, Mozambique, Namibia, República de Sudáfrica, Suazilandia, Tanzania, Zambia y Zimbabue.

wikiname: eswiki

title: Crossotus stypticus

in_language: es

wikitext:
{{ Ficha de taxón
| name               = ''Crossotus stypticus''
| image              = Crossotus stypticus stypticus Pascoe, 1869 (3953207435) (2).jpg
| image_caption      =
| regnum             = [[Animalia]]
| phylum             = [[Arthropoda]]
| classis            = [[Insecta]]
| ordo               = [[Coleoptera]]
| familia            = [[Cerambycidae]]
| tribus             = Ceroplesini
| genus              = ''[[Crossotus]]''
| species            = '''Crossotus stypticus'''
| species_authority  = Pascoe, 1869
}}
'''''Crossotus stypticus''''' es una [[Especie (biología)|especie]] de [[Cerambycidae|escarabajo longicornio]] del [[Género (biología)|género]] ''[[Crossotus]]'', [[Tribu (biología)|tribu]] Ceroplesini, [[Subfamilia (biología)|subfamilia]] [[Lamiinae]]. Fue descrita científicamente por Pascoe en 1869.<ref name=IRD/>

== Descripción ==
Mide  [[milímetro]]s de longitud.<ref name="IRD">{{Cita web | título = ''Crossotus stypticus'' | url = http://titan.gbif.fr/sel_genann1.php?numero=17082 | sitioweb = [[Instituto de Investigación para el Desarrollo]] | fechaacceso = 2023-02-24 | idioma = fr }}</ref>

== Distribución ==
Se distribuye por Botsuana, Mozambique, Namibia, República de Sudáfrica, Suazilandia, Tanzania, Zambia y Zimbabue.<ref>{{Cita web | título = ''Crossotus stypticus'' | url = http://titan.gbif.fr/sel_pays1.php?numpays=17082 | sitioweb = [[Instituto de Investigación para el Desarrollo]] | fechaacceso = 2023-02-24 | idioma = fr }}</ref>

== Referencias ==
{{listaref}}

{{Control de autoridades}}
[[Categoría:Crossotus|stypticus]]
[[Categoría:Insectos descritos en 1869]]
[[Categoría:Insectos de África]]
[[Categoría:Fauna de África]]
[[Categoría:Taxones descritos por Francis Polkinghorne Pascoe]]

title: Taxonomía

Reino: Animalia

Filo: Arthropoda

Clase: Insecta

Orden: Coleoptera

Familia: Cerambycidae

Tribu: Ceroplesini

Género: Crossotus

Especie: Crossotus stypticus · Pascoe, 1869


text:
# Demócratas Autonomistas
Demócratas Autonomistas (Democratici Autonomisti) fue una candidatura electoral italiana de ideología socialdemócrata y liberal de cara a las elecciones regionales de Sicilia de 2008
Sus miembros principales eran Maurizio Ballistreri, un exdiputado regional de Socialistas Democráticos Italianos, posteriormente miembro del Movimiento por la Autonomía, y Salvatore Grillo, secretario adjunto del Partido Liberal Italiano. La lista obtuvo el 3,8% de los votos, con lo cual al no superar el umbral del 5% electoral no obtuvo representación.
En mayo de 2009, el partido se unió a la Unión del Centro (UdC).
- Datos: Q1771225

title: Demócratas Autonomistas

wikitext:
{{Ficha de partido político
| nombre       = ''Democratici Autonomisti''
 Demócratas Autonomistas
| color        = #
| logo         =
| presidente   =
| secretario   =
| líder        =
| portavoz     =
| fundación    = 2008
| disolución   = Mayo de 2009 {{infobox ref|1}}
| ideología    = [[Socialdemocracia]]
[[Liberalismo]]
| país = {{Italia}}
| posición     =
| coalición    =
| sede         =
| internacional=
| web          =
| nota1        = Integración en [[Unión del Centro]] (UdC).
|}}
'''Demócratas Autonomistas''' (''Democratici Autonomisti'') fue una candidatura electoral [[Italia|italiana]] de ideología [[socialdemócrata]] y [[liberal]] de cara a las [[elecciones regionales de Sicilia de 2008]]

Sus miembros principales eran [[Maurizio Ballistreri]], un exdiputado regional de [[Socialistas Democráticos Italianos]], posteriormente miembro del [[Movimiento por la Autonomía]], y [[Salvatore Grillo]], secretario adjunto del [[Partido Liberal Italiano (2004)|Partido Liberal Italiano]]. La lista obtuvo el 3,8% de los votos, con lo cual al no superar el umbral del 5% electoral no obtuvo representación.

En mayo de 2009, el partido se unió a la [[Unión del Centro]] (UdC).

{{Control de autoridades}}
[[Categoría:Partidos políticos desaparecidos de Italia]]
[[Categoría:Partidos políticos de Italia de ámbito regional]]
[[Categoría:Partidos políticos de la República Italiana]]
[[Categoría:Partidos políticos fundados en 2008]]
[[Categoría:Partidos políticos disueltos en 2009]]

title: Democratici Autonomisti · Demócratas Autonomistas ·

Ideología: Socialdemocracia · Liberalismo

País: Italia


text:
# 美洲河乌
美洲河乌（学名：[Cinclus mexicanus] 错误：{{Lang}}：文本有斜体标记（帮助）），是雀形目河乌科的一种鸟类。
美洲河乌体重约56.68克，翼长约89.1毫米，嘴峰长约21.6毫米，喙宽度约3.4毫米，喙厚度约4.8毫米，跗蹠长约29.8毫米，尾长约51.8毫米。美洲河乌在其分布区内为留鸟，其栖息在开放的河流环境中，食性为肉食性，主要食物来源是水生动物。

## 亚种
- [C. m. unicolor] 错误：{{Lang}}：文本有斜体标记（帮助）：分布于阿留申群岛至阿拉斯加、加拿大西部和美国西部。
- [C. m. mexicanus] 错误：{{Lang}}：文本有斜体标记（帮助）：分布于墨西哥北部和中部的高原地区。
- [C. m. anthonyi] 错误：{{Lang}}：文本有斜体标记（帮助）：分布于墨西哥南部恰帕斯至危地马拉和洪都拉斯的山区。
- [C. m. ardesiacus] 错误：{{Lang}}：文本有斜体标记（帮助）：分布于哥斯达黎加和巴拿马西部的山区。[4]

wikiname: zhwiki

title: 美洲河乌

in_language: zh

wikitext:
{{Expand English}}{{Speciesbox
| name = 美洲河乌
| status = LC
| status_ref = <ref name="birdlife">{{cite book|author=BirdLife International|title=HBW and BirdLife Taxonomic Checklist|version=6.0b|year=2022|url=http://datazone.birdlife.org/species/taxonomy|access-date=2022-10-10|archive-date=2019-09-25|archive-url=https://web.archive.org/web/20190925132236/http://datazone.birdlife.org/species/taxonomy|dead-url=no}}</ref>
| status_system = IUCN3.1
| trend =
| image = Cinclus mexicanus FWS.jpg
| image_width =
| genus = Cinclus
| species = mexicanus
| authority = Swainson, 1827
| synonyms =
}}

'''美洲河乌'''（学名：{{lang|la|''Cinclus mexicanus''}}），是[[雀形目]][[河乌科]]的一种鸟类。<ref name="IOC12.1">{{Cite journal |author=International Ornithologists' Union |author-link=世界鸟类学家联合会 |title=IOC World Bird List 12.1 (Multilingual Version) |url=https://worldbirdnames.org/Multiling%20IOC%2012.1c.xlsx |journal= |language=en |doi=10.14344/ioc.ml.12.1 |access-date=2022-10-10 |archive-date=2022-04-01 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220401085145/https://worldbirdnames.org/Multiling%20IOC%2012.1c.xlsx |dead-url=no }}</ref>

美洲河乌体重约56.68克，翼长约89.1毫米，[[鸟喙|嘴峰]]长约21.6毫米，喙宽度约3.4毫米，喙厚度约4.8毫米，[[跗蹠骨|跗蹠]]长约29.8毫米，尾长约51.8毫米。美洲河乌在其分布区内为留鸟，其栖息在开放的河流环境中，食性为肉食性，主要食物来源是水生动物。<ref name="avonet">{{Cite journal |last=Tobias |first=J. A. |last2=Sheard |first2=C. |last3=Pigot |first3=A. L. |last4=Devenish |first4=A. J. M. |last5=Yang |first5=J. |last6=Sayol |first6=F. |last7=Neate‐Clegg |first7=M. H. C. |last8=Alioravainen |first8=N. |last9=Weeks |first9=T. L. |last10=Barber |first10=R. A. |last11=Walkden |first11=P. A. |year=2022 |title=AVONET: Morphological, Ecological and Geographical Data for all Birds |url=https://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/ele.13898 |journal=Ecology Letters |language=en |volume=25 |issue=3 |doi=10.1111/ele.13898 |issn=1461-023X |access-date=2022-10-10 |archive-date=2022-08-07 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220807094229/https://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/ele.13898 |dead-url=no }}</ref>

==亚种==

*{{lang|la|''C. m. unicolor''}}：分布于[[阿留申群岛]]至[[阿拉斯加]]、[[加拿大]]西部和[[美国]]西部。
*{{lang|la|''C. m. mexicanus''}}：分布于[[墨西哥]]北部和中部的高原地区。
*{{lang|la|''C. m. anthonyi''}}：分布于墨西哥南部[[恰帕斯]]至[[危地马拉]]和[[洪都拉斯]]的山区。
*{{lang|la|''C. m. ardesiacus''}}：分布于[[哥斯达黎加]]和[[巴拿马]]西部的山区。<ref name="clements">{{cite book|last=Clements|first=J. F.|first2=T. S.|last2=Schulenberg|first3=M. J.|last3=Iliff|first4=S. M.|last4=Billerman|first5=T. A.|last5=Fredericks|first6=J. A.|last6=Gerbracht|first7=D.|last7=Lepage|first8=B. L.|last8=Sullivan|first9=C. L.|last9=Wood|year=2021|title=The eBird/Clements checklist of Birds of the World: v2021.|url=https://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download/|access-date=2022-10-10|archive-date=2022-03-12|archive-url=https://web.archive.org/web/20220312133730/https://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download/|dead-url=no}}</ref>

==参考资料==

{{reflist}}

{{taxonbar}}

{{Passeriformes-stub}}

[[Category:河乌科|mexicanus]]

title: 保护状况

保护状况: · 无危（IUCN 3.1）

title: 科学分类

界：: 动物界 Animalia

门：: 脊索动物门 Chordata

纲：: 鸟纲 Aves

目：: 雀形目 Passeriformes

科：: 河烏科 Cinclidae

属：: 河烏屬 Cinclus

种：: 美洲河乌 C. mexicanus

title: 二名法

二名法: Cinclus mexicanus · Swainson, 1827


text:
# Newark (Maryland)
Newark es un lugar designado por el censo ubicado en el condado de Worcester en el estado estadounidense de Maryland. En el Censo de 2010 tenía una población de 336 habitantes y una densidad poblacional de 13,62 personas por km².

## Geografía
Newark se encuentra ubicado en las coordenadas 38°16′5″N 75°17′20″O / 38.26806, -75.28889. Según la Oficina del Censo de los Estados Unidos, Newark tiene una superficie total de 24.66 km², de la cual 24.62 km² corresponden a tierra firme y (0.17%) 0.04 km² es agua.

## Demografía
Según el censo de 2010, había 336 personas residiendo en Newark. La densidad de población era de 13,62 hab./km². De los 336 habitantes, Newark estaba compuesto por el 83.63% blancos, el 14.88% eran afroamericanos, el 0% eran amerindios, el 0% eran asiáticos, el 0% eran isleños del Pacífico, el 0% eran de otras razas y el 1.49% pertenecían a dos o más razas. Del total de la población el 0.3% eran hispanos o latinos de cualquier raza.

title: Newark (Maryland)

wikitext:
{{Ficha de entidad subnacional
|nombre                     = Newark
|nombre_oficial             = Newark
|lema                       =
|apodo                      =
|unidad                     = [[Anexo:Localidades de Maryland|Lugar designado por el censo]]
|tipo_superior_1            = [[Estado de los Estados Unidos de América|Estado]]
|superior_1                 = {{bandera2|Maryland}}
|tipo_superior_2            = [[Condados de los Estados Unidos|Condado]]
|superior_2                 = [[condado de Worcester (Maryland)|Worcester]]
|bandera                    =
|escudo                     =
|mapa                       = Map of USA MD.svg
|tamaño_mapa                = 240px
|pie_mapa                   = Ubicación de Maryland en EE. UU.
|imagen                     =
|mapa_loc                   = Maryland
|pie_mapa_loc               = Ubicación en el [[condado de Worcester (Maryland)|condado de Worcester]] en [[Maryland]]
|subdivisión                =
|dirigentes_títulos         = Alcalde
|dirigentes_nombres         =
|superficie                 = 24.66
|superficie_tierra          = 24.62
|superficie_agua            = (0.17%) 0.04
|población                  = 336
|población_año              = [[Censo de los Estados Unidos de 2010|2010]]
|población_urb              =
|población_met              =
|densidad                   = 13.62
|horario                    = [[Tiempo del Este|Este]]: [[UTC-5]]
|horario_verano             = [[Horario de verano|UTC-4]]
|página web                 =
|fundación_fechas           =
|cp                         =
|prefijo telefónico nombre  = [[Prefijo telefónico|Código de área]]
|prefijo telefónico                    =
|nombre_código1             = [[Geographic Names Information System|GNIS]]
|código1                    = 2389546<ref>{{GNIS|2389546}}</ref>
}}

'''Newark''' es un [[lugar designado por el censo]] ubicado en el [[condado de Worcester (Maryland)|condado de Worcester]] en el [[Estado de los Estados Unidos de América|estado]] [[Estados Unidos|estadounidense]] de [[Maryland]]. En el [[Censo de los Estados Unidos de 2010|Censo de 2010]] tenía una población de 336 habitantes y una densidad poblacional de 13,62 personas por [[Kilómetro cuadrado|km²]].{{Datos censo|1}}

== Geografía ==
Newark se encuentra ubicado en las coordenadas {{coord|38|16|5|N|75|17|20|O|type:city_region:US|display=inline|format=dms}}. Según la [[Oficina del Censo de los Estados Unidos]], Newark tiene una superficie total de 24.66 [[Kilómetro cuadrado|km²]], de la cual 24.62 [[Kilómetro cuadrado|km²]] corresponden a tierra firme y (0.17%) 0.04 [[Kilómetro cuadrado|km²]] es agua.{{Datos censo|6}}

== Demografía ==
Según el [[Censo de los Estados Unidos de 2010|censo de 2010]],{{Datos censo|2}} había 336 personas residiendo en Newark. La [[densidad de población]] era de 13,62 hab./km². De los 336 habitantes, Newark estaba compuesto por el 83.63% [[Raza (censo de los Estados Unidos)|blancos]], el 14.88% eran [[Raza (censo de los Estados Unidos)|afroamericanos]], el 0% eran [[Raza (censo de los Estados Unidos)|amerindios]], el 0% eran [[Raza (censo de los Estados Unidos)|asiáticos]], el 0% eran [[Raza (censo de los Estados Unidos)|isleños del Pacífico]], el 0% eran [[Raza (censo de los Estados Unidos)|de otras razas]] y el 1.49% pertenecían a dos o más razas. Del total de la población el 0.3% eran [[Grupos étnicos (Censo de los Estados Unidos)|hispanos]] o [[Grupos étnicos (Censo de los Estados Unidos)|latinos]] de cualquier raza.{{Datos censo|3}}

== Referencias ==
{{listaref}}

== Enlaces externos ==
{{Portal|Maryland}}

{{ORDENAR:Newark}}
{{Control de autoridades}}
[[Categoría:Lugares designados por el censo en Maryland]]
[[Categoría:Localidades del condado de Worcester (Maryland)]]

title: Newark

Entidad: Lugar designado por el censo

• País: Estados Unidos

• Estado: Maryland

• Condado: Worcester

• Media: 9 m s. n. m.

Huso horario: Este: UTC-5


text:
# 堀雅寿
堀 雅寿（ほり まさとし、1953年10月14日 - ）は、日本の経営者。愛知県出身。

## 来歴・人物
1976年に慶應義塾大学法学部を卒業。富士ゼロックス、日本総合研究所での勤務を経て、2001年にポッカコーポレーションに転じ、取締役にも就任。2003年4月に専務を経て、2005年12月に社長に就任し、2011年6月には会長に就任。2013年1月にサッポロ飲料との経営統合により、ポッカサッポロフード&ビバレッジ社長に就任し、2014年1月には相談役に退いた。

title: 堀雅寿

wikitext:
'''堀 雅寿'''（ほり まさとし、[[1953年]][[10月14日]] - ）は、日本の[[経営者]]。[[愛知県]]出身{{sfn|人事興信所|2009|loc=ほ30頁|ref=jinji-45-ge}}。

== 来歴・人物 ==
[[1976年]]に[[慶應義塾大学]]法学部を卒業{{sfn|人事興信所|2009|loc=ほ30頁|ref=jinji-45-ge}}。[[富士フイルムビジネスイノベーション|富士ゼロックス]]、[[日本総合研究所 (株式会社)|日本総合研究所]]での勤務を経て、[[2001年]]に[[ポッカサッポロフード&ビバレッジ|ポッカコーポレーション]]に転じ、取締役にも就任{{sfn|人事興信所|2009|loc=ほ30頁|ref=jinji-45-ge}}。[[2003年]]4月に専務を経て、[[2005年]]12月に社長に就任し、[[2011年]]6月には会長に就任{{sfn|人事興信所|2009|loc=ほ30頁|ref=jinji-45-ge}}<ref>[https://www.nikkei.com/article/DGXNASDD100ET_Q1A510C1TJ1000/　ポッカコーポレーション社長に伊藤氏]2011年　5月10日　日本経済新聞</ref>。[[2013年]]1月にサッポロ飲料との経営統合により、[[ポッカサッポロフード&ビバレッジ]]社長に就任し、[[2014年]]1月には相談役に退いた<ref>[https://www.nikkei.com/article/DGXNASGF0300G_T01C12A0EB2000/　飲料新会社社長にポッカの堀会長　サッポロHDが内定]2012年　10月3日　日本経済新聞</ref><ref>[https://www.nikkei.com/article/DGXNZO63725390X01C13A2TJ1000/　ポッカサッポロ、国広新社長を正式に発表]2013年　12月7日　日本経済新聞</ref>。

== 脚注 ==
{{脚注ヘルプ}}
{{Reflist}}

== 参考文献 ==
* {{Citation|和書|author = 人事興信所 編|title = 人事興信録 第45版 下|publisher = 人事興信所|series = |volume = |edition = |date = 2009|pages = |url = |ref = jinji-45-ge}}

{{Businessperson-stub}}
{{デフォルトソート:ほり まさとし}}
[[Category:21世紀日本の実業家]]
[[Category:富士フイルムの人物]]
[[Category:ポッカサッポロフード&ビバレッジ|人]]
[[Category:慶應義塾大学出身の人物]]
[[Category:愛知県出身の人物]]
[[Category:1953年生]]
[[Category:存命人物]]


text:
# Linha de terra
Em Geometria Descritiva, a interseção ortogonal entre os planos de projeção (vertical e horizontal) determina a Linha de terra (LT), que originalmente foi chamada de Linha de Monge (LM). Quando os planos de projeção são cortados por planos bissetores (a 45º), o espaço é dividido em oito partes chamadas de oitantes (os planos bissetores contém a LT). Atualmente chama-se eixo de abcissas
Nos processos de perspectiva exata o plano vertical é chamado de quadro e o plano horizontal de geometral.

wikiname: ptwiki

title: Linha de terra

in_language: pt

wikitext:
[[File:Referêncial com Plano de Perfil.tif|thumb|right|320px|Na ilustração, '''x''' é a '''Linha de terra''' ('''LT''').]]
Em [[Geometria descritiva|Geometria Descritiva]], a interseção ortogonal entre os planos de projeção (vertical e horizontal) determina a '''Linha de terra''' ('''LT'''),<ref name=Ardevan-geometria>[[Ardevan Machado|Machado, Ardevan]] - Geometria Descritiva. São Paulo: Ed. Atual, 1985, p. 14.</ref> que originalmente foi chamada de '''[[Linha de Monge]]''' ('''LM''').<ref name="Mandarino">[[Denis Mandarino|Mandarino, Denis]] - Desenho projetivo e Geometria Descritiva. São Paulo: Ed. Plêiade, 1996, capítulo V.</ref> Quando os planos de projeção são cortados por planos bissetores (a 45º), o espaço é dividido em oito partes chamadas de [[Oitantes (geometria)|oitantes]]<ref name="Mandarino" /> (os planos bissetores contém a '''LT'''). Atualmente chama-se eixo de abcissas

Nos processos de [[perspectiva (gráfica)|perspectiva exata]] o plano vertical é chamado de '''quadro''' e o plano horizontal de '''geometral'''.<ref name=Ardevan-perspectiva>[[Ardevan Machado|Machado, Ardevan]], Perspectiva. Ed. Grêmio Politécnico, São Paulo: 1983.</ref>

{{Referências}}

== Ver também ==
* [[Geometria Descritiva]]
* [[Épura]]
* [[Oitantes (geometria)|Oitantes]]

{{esboço}}

{{DEFAULTSORT:Linha Terra}}
[[Categoria:Geometria descritiva]]
[[Categoria:Projeções gráficas]]


text:
# ひとりぼっちの部屋
ひとりぼっちの部屋（ひとりぼっちのへや）は、高木麻早の1973年の楽曲で、デビュー曲。

## 概要
- 高木麻早が歌唱・作詞・作曲。萩田光男(現・光雄)の編曲者としての最初の楽曲。
- B面は「振りかえってごらん」。
- 第5回ヤマハポピュラーソンングコンテストの入賞曲。（最優秀歌唱賞）[1]。
- 1973年9月10日　キャニオンレコード(現・ポニーキャニオン)アードバーグレーベルよりリリースされる。
- プレリリースとして、関東ポニーより『キューピットのささやき』のキャッチコピーで、ラジオ局やラジオのリスナーに向けてソノシート版が配付された。
- 40万枚を超える売り上げとなり[2]、ファースト・アルバム『高木麻早』はオリコン新人賞を受賞した[1]。

## カバー
- 南沙織（1974年）アルバム「夏の感情」収録。
- アグネス・チャン[3]

title: ひとりぼっちの部屋

wikitext:
{{Otheruses|高木麻早の曲|[[岩崎宏美]]の同名の曲|ファンタジー (岩崎宏美のアルバム)}}
'''ひとりぼっちの部屋'''（ひとりぼっちのへや）は、[[高木麻早]]の1973年の楽曲で、デビュー曲。

== 概要 ==
* 高木麻早が歌唱・作詞・作曲。[[萩田光男]](現・光雄)の編曲者としての最初の楽曲。
* B面は「振りかえってごらん」。
* [[ヤマハポピュラーソングコンテスト#第5回ポピュラーソングコンテスト合歓本選会|第5回ヤマハポピュラーソンングコンテスト]]の入賞曲。（最優秀歌唱賞）<ref name=":0">{{Cite web|和書|title=高木麻早 {{!}} ヤマハミュージックコミュニケーションズ公式サイト|url=https://www.yamahamusic.co.jp/s/ymc/artist/109|website=ヤマハミュージックコミュニケーションズ {{!}} YAMAHA MUSIC COMMUNICATIONS CO., LTD.|accessdate=2021-09-30}}</ref>。
* 1973年9月10日　[[キャニオンレコード]](現・ポニーキャニオン)アードバーグレーベルよりリリースされる。
* プレリリースとして、関東ポニーより『キューピットのささやき』のキャッチコピーで、ラジオ局やラジオのリスナーに向けてソノシート版が配付された。
* 40万枚を超える売り上げとなり<ref name=":1">[https://web.archive.org/web/20120908051318/http://gendai.net/articles/view/geino/138554 【あの人は今こうしている】「ひとりぼっちの部屋」がヒットした高木麻早さん【芸能】]、[[日刊ゲンダイ]]、2023年6月21日掲載。</ref>、ファースト・アルバム『高木麻早』は[[オリコン]]新人賞を受賞した<ref name=":0" />。

== カバー ==
* [[南沙織]]（1974年）アルバム「[[夏の感情 (アルバム)|夏の感情]]」収録。
* [[アグネス・チャン]]<ref>JASRACデータ</ref>

== 出典 ==
{{Reflist}}

== 外部リンク ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=B2oKIa8kw30　ひとりぼっちの部屋] - 高木麻早公式チャンネル

{{DEFAULTSORT:ひとりほつちのへや}}
[[Category:1973年のシングル]]
[[Category:楽曲 ひ|とりほつちのへや]]


text:
# Едмунд Гайнес
Едмунд Гайнес (нім. Edmund Heines; 21 липня 1897, Мюнхен — 30 червня 1934, Мюнхен) — німецький політик, один з вищих керівників СА, обергруппенфюрер СА (1933).

## Біографія
Позашлюбний син служниці Гелени Марти Гайнес. У 1915 році, після закінчення гімназії та реальної гімназії, добровільно вступив в Баварську армію. У Першу світову війну служив на Західному фронті в частинах польової артилерії. Восени 1915 року отримав важке поранення в голову. У 1918 році отримав звання лейтенанта резерву.
Після війни вступив в добровольчий корпус Россбаха. У 1919 році брав участь в боях в Прибалтиці і потім в березні 1920 року — в Каппському путчі. Гергард Россбах призначив його керівником свого клубу Тіргартен. Під час путчу цей клуб служив штабу-квартирою групи Россбаха. Після провалу члени фрайкору втекли в Мекленбург і Померанію. Гайнесу був доручений контроль за товаришами, які знайшли притулок у трьох маєтках у Померанії. У липні 1920 року був співучасником розправи над Віллі Шмідтом, двадцятирічним наймитом, який хотів видати поліції схованки зброї членів фрайкору.
Гайнес втік до Мюнхена і в 1922 році став керівником місцевої групи фрайкору Россбаха. У грудні 1922 року група в повному складі перейшла в СА. Гайнес очолив командування другим батальйоном Мюнхенського полку СА і вступив в НСДАП (членський квиток № 78). У 1924 році за участь у спробі гітлерівського путчу був засуджений до 15 місяців ув'язнення. Утримувався разом з Гітлером в Ландсберзі, був достроково звільнений у вересні 1924 року. В цей час НСДАП і СА були заборонені. Гайнес став командиром другого батальйону Мюнхенського полку «Підпільного фронту», який тимчасово замінив СА.
У 1925 році після зняття заборони з НСДАП Гайнес знову вступив у партію і в СА. У 1926 році він отримав звання штандартенфюрера і керував молодіжною організацією НСДАП. 31 травня 1927 року був виключений з партії і СА як призвідник бунту Мюнхенських СА. З його точки зору, НСДАП була занадто помірною і бюрократичною.
В 1927 році в результаті спроби шантажу вбивство Віллі Шмідта набуло розголосу. У 1928 році відбувся процес, на якому Гайнес був засуджений за самосуд до 15 років позбавлення волі. Однак через слідчу помилку в 1929 році відбувся повторний процес. Цього разу Гайнес був засуджений до п'яти років позбавлення волі. 14 травня 1929 року він вийшов на свободу під заставу в розмірі 5000 рейхсмарок.
Вийшовши на свободу, Гайнес виступав на різних заходах, організованих на захист самосуду. Мюнхенський університет спочатку відмовлявся зарахувати його студентом юридичного факультету. У 1929 році знову вступивши в НСДАП і в СА, Гайнес став командиром земельного штандарту СА Мюнхен. У 1930 році він був ортсгруппенляйтером НСДАП в Мюнхені-Гайдгаузені і ад'ютантом гауляйтера Адольфа Вагнера. В вересні 1930 року був обраний депутатом рейхстагу.
Деякий час він був заступником гауляйтера Верхнього Пфальца, референтом з питань преси при Верховному командуванні СА. У травні 1931 року був призначений заступником Ернста Рема, а 31 липня 1931 року став командиром групи СА в Сілезії.
26 березня 1933 року Гайнес отримав призначення на посаду поліцай-президента Бреслау. На цій посаді відповідав за створення концентраційного табору Дюрргой, в якому були ув'язнені відомі соціал-демократи, комуністи, профспілкові діячі, адвокати і журналісти.
Навесні 1933 року Гайнес був призначений заступником гауляйтера Сілезії. 11 липня 1933 року він отримав почесне звання прусського державного радника. Рем надав йому звання обергрупенфюрера і призначив командиром обергрупи СА VIII (Сілезія).
30 червня 1934 року в ході акції «Ніч довгих ножів» Гайнес був заарештований і розстріляний.
У момент свого арешту він перебував у пансіоні Ганзельбауер на баварському курорті Бад-Вісзее, куди прибув на збори керівництва СА. Рано вранці Адольф Гітлер і Йозеф Геббельс виявили Гайнеса в одному ліжку з його особистим шофером. Пізніше ця обставина наводилася в якості пропагандистського виправдання акції на доказ того, що вона мала на меті усунення «хворобливих елементів» і «збоченців».
Заарештованих доправили до мюнхенської в'язниці Штадельгайм. За розпорядженням Гітлера Гайнес був розстріляний в той же день з п'ятьма іншими товаришами.

## Нагороди
- Залізний хрест
  - 2-го класу (11 березня 1916)
  - 1-го класу (1916)
- Хрест «За військові заслуги» (Баварія) 3-го класу з короною і мечами (11 травня 1917)
- Орден «За військові заслуги» (Баварія) 4-го класу з мечами (5 липня 1918)
- Нагрудний знак «За поранення» в чорному (1918)
- Хрест Россбаха 1-го класу
- Бойова руна (1932)
- Почесний кут старих бійців (лютий 1934)

title: Едмунд Гайнес

wikitext:
{{Особа
|жінка =
|оригінал імені = {{lang-de|Edmund Heines}}
|зображення =
|дата народження =
|місце народження =
|дата смерті =
|місце смерті =
|поховання =
|громадянство =
|національність =
|військове звання = [[Обергруппенфюрер]]
|партія =
|нагороди = {{(!}}
{{!}}{{Залізний хрест 1-го класу}}{{!!}}{{Залізний хрест 2-го класу}}{{!!}}{{Хрест «За заслуги» (Баварія)}}
{{!}}-
{{!}}{{Орден «За військові заслуги» 4-го класу (Баварія)}}{{!!}}{{За поранення (чорний нагрудний знак Німецької імперії)}}
{{!}}-
{{!}}{{Почесний кут старих бійців}}
{{!)}}
}}
'''Едмунд Гайнес''' ({{lang-de|Edmund Heines}}; [[21 липня]] [[1897]], [[Мюнхен]] — [[30 червня]] [[1934]], [[Мюнхен]]) — німецький політик, один з вищих керівників [[СА]], [[обергруппенфюрер]] СА (1933).

== Біографія ==
Позашлюбний син служниці Гелени Марти Гайнес. У 1915 році, після закінчення гімназії та реальної гімназії, добровільно вступив в Баварську армію. У Першу світову війну служив на Західному фронті в частинах польової артилерії. Восени 1915 року отримав важке поранення в голову. У 1918 році отримав звання лейтенанта резерву.

Після війни вступив в [[добровольчий корпус Россбаха]]. У 1919 році брав участь в боях в Прибалтиці і потім в березні 1920 року — в [[Каппський заколот|Каппському путчі]]. [[Гергард Россбах]] призначив його керівником свого клубу Тіргартен. Під час путчу цей клуб служив штабу-квартирою групи Россбаха. Після провалу члени [[фрайкор]]у втекли в Мекленбург і Померанію. Гайнесу був доручений контроль за товаришами, які знайшли притулок у трьох маєтках у Померанії. У липні 1920 року був співучасником розправи над Віллі Шмідтом, двадцятирічним наймитом, який хотів видати поліції схованки зброї членів фрайкору.

Гайнес втік до Мюнхена і в 1922 році став керівником місцевої групи фрайкору Россбаха. У грудні 1922 року група в повному складі перейшла в [[СА]]. Гайнес очолив командування другим батальйоном Мюнхенського полку СА і вступив в [[НСДАП]] (членський квиток № 78). У 1924 році за участь у спробі гітлерівського путчу був засуджений до 15 місяців ув'язнення. Утримувався разом з Гітлером в Ландсберзі, був достроково звільнений у вересні 1924 року. В цей час НСДАП і СА були заборонені. Гайнес став командиром другого батальйону Мюнхенського полку «Підпільного фронту», який тимчасово замінив СА.

У 1925 році після зняття заборони з НСДАП Гайнес знову вступив у партію і в СА. У 1926 році він отримав звання штандартенфюрера і керував молодіжною організацією НСДАП. 31 травня 1927 року був виключений з партії і СА як призвідник бунту Мюнхенських СА. З його точки зору, НСДАП була занадто помірною і бюрократичною.

В 1927 році в результаті спроби шантажу вбивство Віллі Шмідта набуло розголосу. У 1928 році відбувся процес, на якому Гайнес був засуджений за самосуд до 15 років позбавлення волі. Однак через слідчу помилку в 1929 році відбувся повторний процес. Цього разу Гайнес був засуджений до п'яти років позбавлення волі. 14 травня 1929 року він вийшов на свободу під заставу в розмірі 5000 рейхсмарок.

Вийшовши на свободу, Гайнес виступав на різних заходах, організованих на захист самосуду. Мюнхенський університет спочатку відмовлявся зарахувати його студентом юридичного факультету. У 1929 році знову вступивши в НСДАП і в СА, Гайнес став командиром земельного штандарту СА Мюнхен. У 1930 році він був ортсгруппенляйтером НСДАП в Мюнхені-Гайдгаузені і ад'ютантом [[гауляйтер]]а [[Адольф Вагнер|Адольфа Вагнера]]. В вересні 1930 року був обраний депутатом рейхстагу.

Деякий час він був заступником гауляйтера Верхнього Пфальца, референтом з питань преси при Верховному командуванні СА. У травні 1931 року був призначений заступником [[Ернст Рем|Ернста Рема]], а 31 липня 1931 року став командиром групи СА в Сілезії.

26 березня 1933 року Гайнес отримав призначення на посаду поліцай-президента [[Бреслау]]. На цій посаді відповідав за створення [[Концентраційний табір|концентраційного табору]] [[Дюрргой]], в якому були ув'язнені відомі соціал-демократи, комуністи, профспілкові діячі, адвокати і журналісти.

Навесні 1933 року Гайнес був призначений заступником гауляйтера Сілезії. 11 липня 1933 року він отримав почесне звання прусського державного радника. Рем надав йому звання обергрупенфюрера і призначив командиром обергрупи СА VIII (Сілезія).

30 червня 1934 року в ході акції «<nowiki/>[[Ніч довгих ножів]]<nowiki/>» Гайнес був заарештований і розстріляний.

У момент свого арешту він перебував у пансіоні Ганзельбауер на баварському курорті [[Бад-Вісзее]], куди прибув на збори керівництва СА. Рано вранці [[Адольф Гітлер]] і [[Йозеф Геббельс]] виявили Гайнеса в одному ліжку з його особистим шофером. Пізніше ця обставина наводилася в якості пропагандистського виправдання акції на доказ того, що вона мала на меті усунення «хворобливих елементів» і «збоченців».

Заарештованих доправили до мюнхенської в'язниці [[Штадельгайм (в'язниця)|Штадельгайм]]. За розпорядженням Гітлера Гайнес був [[розстріл]]яний в той же день з п'ятьма іншими товаришами.

== Нагороди ==

* [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізний хрест]]
** 2-го класу (11 березня 1916)
** 1-го класу (1916)
* [[Хрест «За військові заслуги» (Баварія)]] 3-го класу з короною і мечами (11 травня 1917)
* [[Орден «За військові заслуги» (Баварія)]] 4-го класу з мечами (5 липня 1918)
* [[Нагрудний знак «За поранення»]] в чорному (1918)
* [[Хрест Россбаха]] 1-го класу
* [[Бойова руна]] (1932)
* [[Почесний кут старих бійців]] (лютий 1934)

== Література ==

* Klee, Ernst: Das Personenlexikon zum Dritten Reich: Wer war was vor und nach 1945. S. Fischer Verlag, Frankfurt am Main 2003.
* Eberle, Henrik: Hitlers Weltkriege: Wie der Gefreite zum Feldherrn wurde. Hoffmann und Campe, Hamburg 2014.
* Miller, Michael D. and Schulz, Andreas (2012). ''Gauleiter: The Regional Leaders of the Nazi Party and Their Deputies, 1925—1945 (Herbert Albreacht-H. Wilhelm Huttmann)-Volume 1'', R. James Bender Publishing. ISBN 978-1932970210

== Примітки ==
{{DEFAULTSORT:Гайнес Едмунд}}
[[Категорія:Німецькі військовики Першої світової війни]]
[[Категорія:Члени Фрайкору]]
[[Категорія:Учасники Каппського заколоту]]
[[Категорія:Члени НСДАП]]
[[Категорія:Обергруппенфюрери СА]]
[[Категорія:Депутати рейхстагу (Веймарська республіка)]]
[[Категорія:Депутати рейхстагу (Третій Рейх)]]
[[Категорія:Страчені німці]]
[[Категорія:Розстріляні в Третьому Рейху]]
[[Категорія:ЛГБТ-персоналії НСДАП]]
[[Категорія:ЛГБТ-військовики]]

title: нім. Edmund Heines

Народився: 21 липня 1897 · Мюнхен, Німецький Райх

Помер: 30 червня 1934 (36 років) · Munich Prisond, Мюнхен, Німецький Райх · ·вогнепальна рана

Поховання: Західний цвинтар (Мюнхен)d

Країна: Німеччина

Діяльність: політик

Знання мов: німецька

Учасник: Перша світова війна

Членство: СА

Посада: депутат Рейхстагу Веймарської республікиd і депутат рейхстагу Третього рейхуd

Військове звання: Обергруппенфюрер

Партія: Націонал-соціалістична робітнича партія Німеччини

Брати, сестри: Hermine von Parishd

Нагороди: | Залізний хрест 1-го класу | Залізний хрест 2-го класу | Військовий хрест «За заслуги» (Баварія) | | Орден «За військові заслуги» 4-го класу (Баварія) | За поранення (нагрудний знак) | | | Почесний кут старих бійців | | |

title: Брати, сестри

Залізний хрест 1-го класу: Залізний хрест 2-го класу · Військовий хрест «За заслуги» (Баварія)

Орден «За військові заслуги» 4-го класу (Баварія): За поранення (нагрудний знак)


text:
# Guardia Nacional del Ejército en Guam
La Guardia Nacional de Guam es una fuerza militar financiada con fondos federales, integrante de la Guardia Nacional de los Estados Unidos . Junto con la Guardia Nacional Aérea de Guam, comprende la Guardia Nacional de Guam. La fuerza depende del gobernador de Guam, realizando misiones equivalentes a las de las Guardias Nacionales del Ejército de los diferentes estados de los Estados Unidos: defensa terrestre, ayuda en casos de desastre y control de disturbios civiles. .
La Guardia Nacional del Ejército de Guam también incluye a residentes de la Mancomunidad de las Islas Marianas del Norte . El delegado estadounidense Gregorio Sablan ha presentado una propuesta para formar una unidad de la Guardia Nacional en las Islas Marianas del Norte.

## Historia
El 27 de junio de 1980, el delegado demócrata de la Cámara de Representantes de los Estados Unidos, Antonio Won Pat, de Guam, presentó el proyecto de ley HR 7694 al 96º Congreso de los Estados Unidos, autorizando el establecimiento de una unidad de la Guardia Nacional en Guam. El 24 de diciembre de 1980, el presidente Jimmy Carter promulgó la ley con el número 96-600.  El 5 de junio de 1981, la ley 16-18 estableció la Guardia Nacional del Ejército de Guam y la Guardia Nacional Aérea de Guam .
El 6 de agosto de 1997 la fuerza ayudó en las tareas de recuperación del vuelo 801 de Korean Air, estrellado cerca del Aeropuerto Internacional Antonio Won Pat . En diciembre de 1997, el gobernador de Guam, Carl Gutiérrez, destinó a la Guardia Nacional del Ejército de Guam a colaborar en las tareas de socorro y limpieza después de que el supertifón Paka azotara la isla y causara daños por más de 100 millones de dólares.
En 2002, miembros del primer Batallón de la fuerza, del 294.º Regimiento de Infantería y del 105.º Comando de Tropas fueron desplegados en Afganistán como parte de la Operación Libertad Duradera .  En octubre de 2012, con más de 500 miembros del GU ARNG se formó la fuerza de operaciones de Guam, entrenándose en Camp Roberts, una instalación de la Guardia Nacional del Ejército de California cerca de Paso Robles, California  antes de su despliegue en Camp Phoenix cerca de Kabul y otras bases de operaciones avanzadas en Afganistán. En abril de 2013, la fuerza de operaciones Centurión Prime (compuesta por el 1.er Batallón del 167.° Regimiento de Infantería de la Guardia Nacional del Ejército de Alabama)  fue reemplazada por la de Guam, consistiendo en el mayor despliegue de la Guardia Nacional en Guam, participando diecisiete soldados de las Islas Marianas del Norte . La Task Force Guam regresó a Barrigada en diciembre de 2013  y fue reemplazada en Afganistán por la Task Force Fury, compuesta por elementos del 508.º Regimiento de Infantería, 82.ª División Aerotransportada .
El 10 de junio de 2015, la Guardia Nacional del Ejército de Guam obtuvo sus primeros recursos de aviación con la entrega de dos helicópteros Lakota UH-72, previamente asignados a la Compañía" D" , 1.er Batallón, 224.vo Regimiento de Aviación de la Guardia Nacional del Ejército del Distrito de Columbia . Los helicópteros fueron entregados a través de un C-17 Globemaster II de la Fuerza Aérea de EE. UU . y transferidos al Destacamento 2do, recientemente activado dentro de la Compañía D., quedando alojados los mismos en la Base Andersen de la Fuerza Aérea, proyectándose trasladarlos a un nuevo complejo a construirse en el Centro de Preparación de la Guardia en Barrigada.
En enero de 2016, la Guardia Nacional del Ejército de Guam contaba con unos 1.300 miembros, de los cuales unos 280 servían a tiempo completo.

## Estructura
- Cuartel General de la Fuerza Conjunta Guam
  - Elemento de la Guardia Nacional del Ejército [13]
    - 473º Destacamento General de justicia letrada

  - 1.er Batallón, 294.o Regimiento de Infantería
    - Cuartel General y Compañía del Cuartel General
    - Compañía A
    - Compañía B
    - Compañía C
    - Compañía D
    - Destacamento 2, Cuartel General y Compañía del Cuartel General, 1.er Batallón, 487.o Regimiento de Artillería de Campaña

  - 105.o comando de tropas
    - Compañía H, Batallón de Apoyo de la 29.a Brigada
    - 1224a compañía de ingenieros
    - 721.a banda del ejército
    - Destacamento 2, Compañía D, 1.er Batallón, 224.o Regimiento de Aviación

  - 203.º Regimiento - Regimiento de entrenamiento multifuncional (Instituto Regional de Entrenamiento)
  - 94.o equipo de apoyo civil
  - Batallón de reclutamiento y retención
  - Destacamento médico

title: Guardia Nacional del Ejército en Guam

wikitext:
{{Ficha de unidad militar|país={{USA}}|rama=[[Army National Guard|Guardia Nacional del Ejército]]|tipo=ARNG Headquarters Command|tamaño=|estructura mando=[[Guardia Nacional en Guam]]|acuartelamiento=Centro de la Guardia en [[Barrigada]]|jefe_ceremonial=|lema=|colores=|mascota=|batallas=|comandante_actual=[[Esther Aguigui|Major General (GU) Esther J. C. Aguigui]]<ref>{{Cite web|url=https://www.postguam.com/news/local/governor-nominates-new-guam-national-guard-leader/article_f420f63e-22a3-11e9-8434-4f3d490b0dbd.html|title=Governor nominates new Guam National Guard leader|first=Daily Post|last=Staff|date=2019-01-28|website=The Guam Daily Post|accessdate=2023-06-28}}</ref>|{{flag|Guam}}|rol=|apodo=|comandantes destacados=}}La '''Guardia Nacional de Guam''' es una fuerza militar financiada con fondos federales, integrante de la [[Guardia Nacional de los Estados Unidos]] . Junto con la Guardia Nacional Aérea de Guam, comprende la Guardia Nacional de Guam. La fuerza depende del [[anexo:Gobernadores de Guam|gobernador de Guam]], realizando misiones equivalentes a las de las Guardias Nacionales del Ejército de los diferentes [[Estado de los Estados Unidos|estados de los Estados Unidos]]: defensa terrestre, ayuda en casos de desastre y control de disturbios civiles. .

La Guardia Nacional del Ejército de Guam también incluye a residentes de la [[Islas Marianas del Norte|Mancomunidad de las Islas Marianas del Norte]] . El delegado estadounidense Gregorio Sablan ha presentado una propuesta para formar una unidad de la Guardia Nacional en las Islas Marianas del Norte. <ref>{{Cita web|url=https://sablan.house.gov/kilili-proposes-national-guard-northern-marianas|título=Congresista Gregorio Kilili Camacho (124vo Congreso de EE.UU.) propone una Guardia Nacional en las Marianas del Norte.}}</ref>

== Historia ==
El 27 de junio de 1980, el delegado [[Partido Demócrata (Estados Unidos)|demócrata]] [[Cámara de Representantes de los Estados Unidos|de la Cámara de Representantes de los Estados Unidos]], [[Antonio Borja Won Pat|Antonio Won Pat,]] de Guam, presentó el proyecto de ley HR 7694 al 96º Congreso de los Estados Unidos, autorizando el establecimiento de una unidad de la Guardia Nacional en Guam. El 24 de diciembre de 1980, el presidente [[Jimmy Carter]] promulgó la ley con el número 96-600. <ref>{{Cita web|url=https://www.govtrack.us/congress/bills/96/hr7694|título=Lay autorizando al Secretario de Defensa de EE.UU. a otorgar a los empleados civiles de carrera del Departamento de Defensa residentes de Guam, las Islas Vírgenes o el Estado Libre Asociado de Puerto Rico, los mismos derechos relativos de rotación aplicados a otros empleados de carrera; concediendo a los delegados en el Congreso de Guam y las Islas Vírgenes derecho a dos nombramientos a la vez, en lugar de uno que tenìan hasta entonces, en cada una de las academias de las fuerzas armadas, y autorizando el establecimiento de una Guardia Nacional en Guam. (1980 - H.R.7694).|fechaacceso=28 de junio de 2023|sitioweb=GovTrack.us}}</ref> El 5 de junio de 1981, la ley 16-18 estableció la Guardia Nacional del Ejército de Guam y la Guardia Nacional Aérea de Guam . <ref>{{Cita web|url=http://www.guamcourts.org/compileroflaws/gca/10gca/10gc063a1.pdf|título=Regulación de la Guardia Nacional del Ejército en Guam (en inglés)|fechaacceso=28 de junio de 2023|sitioweb=guamcourts.org}}</ref>

El 6 de agosto de 1997 la fuerza ayudó en las tareas de recuperación del [[vuelo 801 de Korean Air]], estrellado cerca del [[Aeropuerto Internacional Antonio B. Won Pat|Aeropuerto Internacional Antonio Won Pat]] . En diciembre de 1997, el [[anexo:Gobernadores de Guam|gobernador]] de Guam, Carl Gutiérrez, destinó a la Guardia Nacional del Ejército de Guam a colaborar en las tareas de socorro y limpieza después de que [[Tifón Paka|el supertifón Paka]] azotara la isla y causara daños por más de 100 millones de dólares.
[[Archivo:U.S._Army_Command_Sgt._Maj._Thomas_Capel,_foreground,_the_command_sergeant_major_of_the_International_Security_Assistance_Force,_speaks_with_the_Guam_National_Guard_detachment_in_Lashkar_Gah,_Afghanistan_130524-M-UF830-108.jpg|miniaturadeimagen| Guardias Nacionales del Ejército en Guam en Lashkar Gah, Afganistán, en mayo de 2013]]
En 2002, miembros del primer Batallón de la fuerza, del 294.º Regimiento de Infantería y del 105.º Comando de Tropas fueron desplegados en Afganistán como parte de [[Operación Libertad Duradera-Afganistán|la Operación Libertad Duradera]] . <ref>{{Cita web|url=http://www.globalsecurity.org/military/agency/army/arng-gu.htm|título=Guardia Nacional del Ejército en Guam (Guam Army National Guard).}}</ref> En octubre de 2012, con más de 500 miembros del GU ARNG se formó la fuerza de operaciones de Guam, entrenándose en Camp Roberts, una instalación de la Guardia Nacional del Ejército de California cerca de [[El Paso de Robles|Paso Robles, California]] <ref>{{Cita web|url=http://www.dailyrepublic.com/news/military/travis-hosts-homeward-bound-guam-national-guard-members/|título=Travis recibe a miembros de la Guardia Nacional de Guam|fecha=14 de noviembre de 2012}}</ref> antes de su despliegue en Camp Phoenix cerca de Kabul y otras bases de operaciones avanzadas en Afganistán. En abril de 2013, la fuerza de operaciones Centurión Prime (compuesta por el 1.er Batallón del 167.° Regimiento de Infantería de la Guardia Nacional del Ejército de Alabama<ref name=":0" />)  fue reemplazada por la de Guam,<ref name=":0">{{Cita web|url=https://www.dvidshub.net/news/118638/history-tour#.VsaYP7IrJhE|título=The History Tour}}</ref> consistiendo en el mayor despliegue de la Guardia Nacional en Guam, participando diecisiete soldados de las [[Islas Marianas del Norte]] . La ''Task Force Guam'' regresó a Barrigada en diciembre de 2013 <ref>{{Cita web|url=http://www.stripes.com/news/afghan-deployment-is-a-family-affair-for-guam-national-guardsmen-1.253334|título=Nota sobre el despliegue en Afganistán de la Guardia Nacional de Guam}}</ref> y fue reemplazada en Afganistán por la ''Task Force'' Fury, compuesta por elementos del 508.º Regimiento de Infantería, [[82.ª División Aerotransportada]] . <ref>{{Cita web|url=http://www.army.mil/article/117610/Guam_Guard_Soldiers_depart_Afghanistan/|título=Guam Guard Soldiers depart Afghanistan}}</ref>

El 10 de junio de 2015, la Guardia Nacional del Ejército de Guam obtuvo sus primeros recursos de aviación con la entrega de dos helicópteros [[Eurocopter UH-72 Lakota|Lakota UH-72,]] previamente asignados a la Compañía" D" , 1.er Batallón, 224.vo Regimiento de Aviación de la Guardia Nacional del Ejército del Distrito de Columbia . Los helicópteros fueron entregados a través de un [[Boeing C-17 Globemaster III|C-17 Globemaster II]] [[Fuerza Aérea de los Estados Unidos|de la Fuerza Aérea de EE. UU]] . y transferidos al Destacamento 2do, recientemente activado dentro de la Compañía D.,<ref>{{Cita web|url=http://www.kuam.com/story/29282718/2015/06/10/guam-national-guard-aviation-arrives|título=KUAM.com-KUAM News: On Air. Online. On Demand.}}</ref> quedando alojados los mismos en la [[Base de la Fuerza Aérea Andersen|Base Andersen de la Fuerza Aérea]], proyectándose trasladarlos a un nuevo complejo a construirse en el Centro de Preparación de la Guardia en Barrigada. <ref>{{Cita web|url=http://www.kuam.com/story/29292306/2015/06/10/guam-guard-gets-helicopters-for-medical-transport-missions|título=KUAM.com-KUAM News: On Air. Online. On Demand.}}</ref>

En enero de 2016, la Guardia Nacional del Ejército de Guam contaba con unos 1.300 miembros, de los cuales unos 280 servían a tiempo completo. <ref>{{Cita web|url=http://nationalguardmagazine.com/publication/?i=254163&p=72|título=National Guard April_2015 Page 70}}</ref>

== Estructura ==

* Cuartel General de la Fuerza Conjunta Guam
** Elemento de la Guardia Nacional del Ejército <ref>{{Cita web|url=https://currentops.com/unit/us/army/jfhq-gu/arng-elt|título=Estructura de la Guardia Nacional de EE.UU. en Guam|fechaacceso=28 de junio 2023|sitioweb=currentops.com}}</ref>
*** 473º Destacamento General de justicia letrada
** 1.er Batallón, 294.o Regimiento de Infantería
*** Cuartel General y Compañía del Cuartel General
*** Compañía A
*** Compañía B
*** Compañía C
*** Compañía D
*** Destacamento 2, Cuartel General y Compañía del Cuartel General, 1.er Batallón, 487.o Regimiento de Artillería de Campaña
** 105.o comando de tropas
*** Compañía H, Batallón de Apoyo de la 29.a Brigada
*** 1224a compañía de ingenieros
*** 721.a banda del ejército
*** Destacamento 2, Compañía D, 1.er Batallón, 224.o Regimiento de Aviación
** 203.º Regimiento - Regimiento de entrenamiento multifuncional (Instituto Regional de Entrenamiento)
** 94.o equipo de apoyo civil
** Batallón de reclutamiento y retención
** Destacamento médico

== Referencias ==
{{Listaref}}

*
{{Control de autoridades}}
[[Categoría:Unidades militares de Guam]]

title: Guardia Nacional del Ejército en Guam

País: Estados Unidos

Rama/s: Guardia Nacional del Ejército

Tipo: ARNG Headquarters Command

Parte de: Guardia Nacional en Guam

Acuartelamiento: Centro de la Guardia en Barrigada

title: Alto mando

Comandante: Major General (GU) Esther J. C. Aguigui


text:
# Jean Craighead George
Pour les articles homonymes, voir George.
Jean Carolyn Craighead George (2 juillet 1919 - 15 mai 2012) est une écrivaine américaine qui a écrit plus d'une centaine de livres pour enfants et jeunes adultes. Elle reçoit la médaille Newbery en 1973 pour son roman Julie des loups et est à nouveau finaliste pour la médaille Newbery avec My Side of the Mountain. Les thèmes communs à ses œuvres sont l'environnement et la nature. Outre la fiction pour enfants, elle a écrit au moins deux guides de cuisine avec des plantes sauvages et une autobiographie publiée 30 ans avant sa mort, Journey Inward.
Pour sa contribution à la littérature enfantine, elle a été nommée aux États-Unis pour le prix international Hans Christian Andersen en 1964.

## Biographie
Jean Carolyn Craighead est née le 2 juillet 1919 à Washington DC. Elle grandit dans une famille de naturalistes. Sa mère, son père (Frank C. Craighead Sr. (en)), ses frères (Frank et John Craighead (en)), ses tantes et ses oncles étudient la nature. Le week-end, ils campent dans les bois près de Washington, grimpent aux arbres pour étudier les hiboux, ramassent des plantes comestibles et fabriquent des hameçons à partir de brindilles. Son premier animal de compagnie est un Urubu à tête rouge. Jean Craighead centre sa vie sur l'écriture et la nature.
Elle finit ses études en 1940 et obtient des diplômes en anglais et en sciences de l'Université d'État de Pennsylvanie. Dans les années 40, elle est membre de l'Association des correspondants de la Maison-Blanche et journaliste au Washington Post. De 1969 à 1982, elle est écrivaine et éditrice au Reader's Digest. Elle épouse John Lothar George en 1944 et ils divorcent en 1963. Ses premiers romans sont écrits en collaboration avec lui. Elle réalise également les illustrations en noir et blanc, à l'aquarelle ou à l'encre. Un éditeur l'a plus tard encouragé à utiliser d'autres illustrateurs pour ses livres.
Deux des romans pour enfants de Jean George sont My Side of the Mountain, sélectionné pour la médaille Newbery de 1960 et sa suite de 1990, On the Far Side of the Mountain. En 1991, elle est devenue la première lauréate du prix Knickerbocker pour la littérature enfantine de la School Library Media Section de la New York Library Association. Ce prix lui a été remis pour la « qualité supérieure constante » de ses œuvres littéraires.
Son inspiration pour Julie des loups (1972) vient de deux événements spécifiques au cours d'un été qu'elle a passé à étudier les loups et la toundra au laboratoire de recherche arctique de Barrow, en Alaska. Elle a expliqué : « L'une était une petite fille marchant dans la vaste et solitaire toundra à l'extérieur de Barrow, l'autre était un magnifique loup mâle alpha, chef d'une meute dans le parc national de Denali. Ils m'ont hanté pendant un an ou plus, tout comme les paroles de l'un des scientifiques du laboratoire : « S'il y avait un doute dans mon esprit qu'un homme puisse vivre avec les loups, c'est parti maintenant. Les loups sont vraiment des gentilshommes, très sociables et affectueux ». Jean George remporte en 1973 la médaille Newbery de l'American Library Association pour Julie des loups, prix reconnaissant sa « contribution la plus remarquable de l'année à la littérature américaine pour enfants ». Elle remporte également le Deutscher Jugendliteraturpreis en 1975 pour son édition en allemand Julie von den Wölfen, l'une des deux seules doubles victoires de ce type (l'autre étant Scott O'Dell pour L'Île des dauphins bleus, 1960).
Jean Craighead George est mère de trois enfants et grand-mère. Le Pocket Guide to the Outdoors de 2009 de Dutton Children est crédité à « Jean Craighead George ; avec Twig C. George, John C. George et T. Luke George ». Sa fille Twig C. George a déjà écrit quelques livres pour enfants sur les animaux. Au fil des ans, Jean Craighead George a eu cent soixante-treize animaux de compagnie, sans compter les chiens et chats, dans sa maison de Chappaqua, New York. « La plupart de ces animaux sauvages partent à l'automne lorsque le soleil change leur comportement et qu'ils ressentent le besoin de migrer ou de partir seuls. Pendant qu'ils sont avec nous, cependant, ils deviennent des personnages dans mes livres, articles et histoires ».
Elle meurt le 15 mai 2012 à l'âge de 92 ans des complications d'une insuffisance cardiaque, selon Twig George, au Westchester Medical Center de Valhalla .

## Œuvres
Liste non exhaustive :

### SérieAmerican Woodland Tales
- (en) Vulpes the Red Fox, 1948
- (en) Vison the Mink, 1949
- (en) Masked Prowler, The Story of a Raccoon, 1950
- (en) Meph, the Pet Skunk, 1952
- (en) Bubo, the Great Horned Owl, 1954

### SérieMountain
- (en) My Side of the Mountain, 1959
- (en) On the Far Side of the Mountain, 1990
- (en) Frightful's Mountain, 1999
- (en) Frightful's Daughter, 2002
- (en) Frightful's Daughter Meets the Baron Weasel, 2007

### SérieThe Thirteen Moons
- (en) The Moon of the Owls, 1967
- (en) The Moon of the Bears, 1967
- (en) The Moon of the Salamanders, 1967
- (en) The Moon of the Chickarees, 1967
- (en) The Moon of the Monarch Butterflies, 1967
- (en) The Moon of the Fox Pups, 1968
- (en) The Moon of the Wild Pigs, 1968
- (en) The Moon of the Mountain Lions, 1968
- (en) The Moon of the Deer, 1969
- (en) The Moon of the Alligators, 1969
- (en) The Moon of the Gray Wolves, 1969
- (en) The Moon of the Winter Bird, 1969
- (en) The Moon of the Moles, 1969

### SérieJulie
- Julie des loups, Livre de Poche Jeunesse, 2008 ((en) Julie of the Wolves, 1972)  (ISBN 978-2-0132-2708-7)
- (en) Julie, 1994
- (en) Julie's Wolf Pack, 1997

### SérieSeasons of the Moon
- (en) Autumn Moon, 2001
- (en) Winter Moon, 2001
- (en) Spring Moon, 2002
- (en) Summer Moon, 2002

### Autres
- (en) Journey Inward, 1982, autobiographie

title: Jean Craighead George

wikitext:
{{Voir homonymes|George}}
{{Infobox Biographie2
|charte=écrivain}}
'''Jean Carolyn Craighead George''' ({{date de naissance|2 juillet 1919}} - {{date de décès|15 mai 2012}}) est une écrivaine [[Américains (peuple)|américaine]] qui a écrit plus d'une centaine de [[Littérature d'enfance et de jeunesse|livres pour enfants]] et [[Littérature Young Adult|jeunes adultes]]. Elle reçoit la médaille Newbery en 1973 pour son roman ''Julie des loups'' et est à nouveau finaliste pour la médaille Newbery avec ''{{Langue|en|My Side of the Mountain}}<ref name=":0">{{Article |langue=en |auteur1=Margalit Fox |titre=Jean Craighead George, Children’s Author, Dies at 92 |périodique=[[The New York Times]] |date=16 mai 2012 |issn= |lire en ligne=https://www.nytimes.com/2012/05/17/books/jean-craighead-george-childrens-author-dies-at-92.html?hpw |pages= }}</ref>''. Les thèmes communs à ses œuvres sont l'environnement et la nature. Outre la fiction pour enfants, elle a écrit au moins deux guides de cuisine avec des plantes sauvages et une autobiographie publiée 30 ans avant sa mort, ''{{Langue|en|Journey Inward}}''.

Pour sa contribution à la littérature enfantine, elle a été nommée aux États-Unis pour le prix international [[Prix Hans-Christian-Andersen|Hans Christian Andersen]] en 1964.

== Biographie ==
Jean Carolyn Craighead est née le {{date-|2 juillet 1919}} à [[Washington DC]]<ref name=":0" />. Elle grandit dans une famille de naturalistes<ref>{{article|journal=[[The Journal News]]|date=September 13, 2007|titre=Library to honor Chappaqua writer, naturalist|langue=en}}</ref>. Sa mère, son père ({{Lien|langue=en|Frank C. Craighead Sr.}}), ses frères ({{Lien|langue=en|trad=Frank and John Craighead|Frank et John Craighead}}), ses tantes et ses oncles étudient la nature. Le week-end, ils campent dans les bois près de Washington, grimpent aux arbres pour étudier les hiboux, ramassent des plantes comestibles et fabriquent des hameçons à partir de brindilles. Son premier animal de compagnie est un [[Urubu à tête rouge]]<ref>{{Lien web |langue=en |auteur= |titre=Jean Craighead George 1919-2012 |url=http://www.jeancraigheadgeorge.com/biography.html |série=Jean Craighead George |site= |date=17 mai 2012 |consulté le=12 juin 2019}}</ref>. Jean Craighead centre sa vie sur l'écriture et la nature.

Elle finit ses études en 1940 et obtient des diplômes en anglais et en sciences de l'[[Université d'État de Pennsylvanie]]<ref>{{Ouvrage|langue=en|auteur1=|nom1=Mainiero, Lina|titre=American Women Writers: A Critical Reference Guide from Colonial Times to the Present, Volume 2|passage=113|lieu=|éditeur=Ungar|année=1994|date=|pages totales=|isbn=0804431515|lire en ligne=}}</ref>. Dans les années 40, elle est membre de l'[[Association des correspondants de la Maison-Blanche]] et journaliste au ''[[The Washington Post|Washington Post]]''. De 1969 à 1982, elle est écrivaine et éditrice au ''[[Reader's Digest]]''. Elle épouse John Lothar George en 1944 et ils divorcent en 1963<ref name=":0" />. Ses premiers romans sont écrits en collaboration avec lui. Elle réalise également les illustrations en noir et blanc, à l'aquarelle ou à l'encre. Un éditeur l'a plus tard encouragé à utiliser d'autres illustrateurs pour ses livres.

Deux des romans pour enfants de Jean George sont ''{{Langue|en|My Side of the Mountain}}'', sélectionné pour la médaille Newbery de 1960 et sa suite de 1990, ''{{Langue|en|On the Far Side of the Mountain}}''. En 1991, elle est devenue la première lauréate du prix Knickerbocker pour la littérature enfantine de la {{Langue|en|School Library Media Section}} de la [[New York Library Association]]. Ce prix lui a été remis pour la « qualité supérieure constante » de ses œuvres littéraires<ref>{{Lien web |langue=en |auteur= |titre=Remembering Jean Craighead George |url=https://www.nyla.org/4DCGI/cms/review.html?Action=CMS_Document&DocID=569&MenuKey=eBulletin |site=nyla.org |périodique=New York Library Association |date= |consulté le=9 janvier 2021}}</ref>.

Son inspiration pour ''[[Julie des loups]]'' (1972) vient de deux événements spécifiques au cours d'un été qu'elle a passé à étudier les [[Canis lupus|loups]] et la [[toundra]] au laboratoire de recherche arctique de [[Utqiagvik|Barrow]], en [[Alaska]]. Elle a expliqué : « L'une était une petite fille marchant dans la vaste et solitaire toundra à l'extérieur de Barrow, l'autre était un magnifique loup [[Mâle dominant|mâle alpha]], chef d'une meute dans le [[Parc national et réserve du Denali|parc national de Denali]]. Ils m'ont hanté pendant un an ou plus, tout comme les paroles de l'un des scientifiques du laboratoire : « S'il y avait un doute dans mon esprit qu'un homme puisse vivre avec les loups, c'est parti maintenant. Les loups sont vraiment des gentilshommes, très sociables et affectueux »<ref>{{article|journal=The Boston Globe|date=June 23, 1973|titre=Books For The Young}}</ref>. Jean George remporte en 1973 la [[médaille Newbery]] de l'[[American Library Association]] pour ''Julie des loups'', prix reconnaissant sa « contribution la plus remarquable de l'année à la littérature américaine pour enfants »<ref>{{Lien web |langue=en |auteur= |titre=Newbery Medal and Honor Books, 1922-Present |url=http://www.ala.org/alsc/awardsgrants/bookmedia/newberymedal/newberyhonors/newberymedal |site=ala.org |date= |consulté le=9 janvier 2021}}</ref>. Elle remporte également le [[Deutscher Jugendliteraturpreis]] en 1975 pour son édition en allemand ''Julie von den Wölfen'', l'une des deux seules doubles victoires de ce type (l'autre étant [[Scott O'Dell]] pour ''L'Île des dauphins bleus'', 1960)<ref>{{Lien web |langue=de |auteur= |titre=Julie von den Wölfen |url=https://www.jugendliteratur.org/buch/julie-von-den-woelfen-1188-9783794107025/ |série=Arbeitskreis für Jugendliteratur e.V. |site= |date= |consulté le=11 février 2020}}</ref>.

Jean Craighead George est mère de trois enfants et grand-mère. Le ''{{Langue|en|Pocket Guide to the Outdoors}}'' de 2009 de Dutton Children est crédité à « Jean Craighead George ; avec Twig C. George, John C. George et T. Luke George »<ref>{{Lien web |langue=en |auteur= |titre=Pocket guide to the outdoors |url=https://catalog.loc.gov/vwebv/search?searchCode=LCCN&searchArg=2009281678&searchType=1&permalink=y&__cf_chl_jschl_tk__=a99140a39b1b1229f5bd9f789696cec3d8707d87-1610211956-0-AaoKCROzKAD14sPs2OafWpUXduVl7N25-jml5uJ-RMEUemazUPkwfocroKK9u77VnU8VGBLpIlgroQ5EDvbxb7JIAHeshx-j3AAxsphdInqf2YPIUW8DMylBrGwyyUFxl2smddddu1JSePlLXJTMek4Q3IaFaaO5c8r8L-dTEp7CG-ID1CJaM5jQxAW1mCUVu6CphvMza48ygLqAO4SX-3SSCPSXpvLAxsLvdd9MOgafRDMOMdVng0ffNxWIro31a4epJqe1Y_1dVuCp1HEVP5f4P-SPrPOn1dN06vL3tn74cRP0SdjOIeSQ7GZloBwBeYqTdX-inpAMtDBaPdkX-ruNjyvuitP4T1Vf9SgDAJQ6joTNLZI97bSXh66M8PVv8TfRlI70trS6bGwYjVgs3I_GvpOKCegEP_1HAkDnaN4nEN-nDwRtyVAQumPVqpErl1MCUZZ53keCmRyg7ynr5mI |site=catalog.loc.gov |périodique=Library of Congress Catalog Record |date= |consulté le=9 janvier 2021}}</ref>. Sa fille Twig C. George a déjà écrit quelques livres pour enfants sur les animaux. Au fil des ans, Jean Craighead George a eu cent soixante-treize animaux de compagnie, sans compter les chiens et chats, dans sa maison de [[Chappaqua|Chappaqua, New York]]. « La plupart de ces animaux sauvages partent à l'automne lorsque le soleil change leur comportement et qu'ils ressentent le besoin de migrer ou de partir seuls. Pendant qu'ils sont avec nous, cependant, ils deviennent des personnages dans mes livres, articles et histoires »<ref>{{Ouvrage|langue=en|auteur1=|nom1=Cullinan, Bernice E.|titre=Literature and the child|passage=[https://archive.org/details/literaturechild0000cull/page/431 431]|lieu=|éditeur=Harcourt Brace Jovanovich|année=1980|date=|pages totales=|isbn=0155511114|lire en ligne=https://archive.org/details/literaturechild0000cull/page/431}}</ref>.

Elle meurt le {{date-|15 mai 2012}} à l'âge de 92 ans des complications d'une [[Insuffisance cardiaque chez l'humain|insuffisance cardiaque]], selon Twig George, au Westchester Medical Center de [[Valhalla, New York|Valhalla]] <ref>{{article|date=May 21, 2012|journal=The Washington Post|titre=Books Jean Craighead George, author of "My Side of the Mountain" and "Julie of the Wolves," dies at 92}}</ref>.

== Œuvres ==
<small>Liste non exhaustive :</small>

=== Série ''American Woodland Tales'' ===

* {{Écrit|langue=en|année=1948|titre=Vulpes the Red Fox}}
* {{Écrit|langue=en|année=1949|titre=Vison the Mink}}
* {{Écrit|langue=en|année=1950|titre=Masked Prowler, The Story of a Raccoon}}
* {{Écrit|langue=en|année=1952|titre=Meph, the Pet Skunk}}
* {{Écrit|langue=en|année=1954|titre=Bubo, the Great Horned Owl}}

=== Série ''Mountain'' ===

* {{Écrit|langue=en|année=1959|titre=My Side of the Mountain}}
* {{Écrit|langue=en|année=1990|titre=On the Far Side of the Mountain}}
* {{Écrit|langue=en|année=1999|titre=Frightful's Mountain}}
* {{Écrit|langue=en|année=2002|titre=Frightful's Daughter}}
* {{Écrit|langue=en|année=2007|titre=Frightful's Daughter Meets the Baron Weasel}}

=== Série ''The Thirteen Moons'' ===

* {{Écrit|langue=en|année=1967|titre=The Moon of the Owls}}
* {{Écrit|langue=en|année=1967|titre=The Moon of the Bears}}
* {{Écrit|langue=en|année=1967|titre=The Moon of the Salamanders}}
* {{Écrit|langue=en|année=1967|titre=The Moon of the Chickarees}}
* {{Écrit|langue=en|année=1967|titre=The Moon of the Monarch Butterflies}}
* {{Écrit|langue=en|année=1968|titre=The Moon of the Fox Pups}}
* {{Écrit|langue=en|année=1968|titre=The Moon of the Wild Pigs}}
* {{Écrit|langue=en|année=1968|titre=The Moon of the Mountain Lions}}
* {{Écrit|langue=en|année=1969|titre=The Moon of the Deer}}
* {{Écrit|langue=en|année=1969|titre=The Moon of the Alligators}}
* {{Écrit|langue=en|année=1969|titre=The Moon of the Gray Wolves}}
* {{Écrit|langue=en|année=1969|titre=The Moon of the Winter Bird}}
* {{Écrit|langue=en|année=1969|titre=The Moon of the Moles}}

=== Série ''Julie'' ===

* {{Écrit|langue=en|année=1972|titre=Julie of the Wolves|titre fr=Julie des loups|éditeur fr=Livre de Poche Jeunesse|année fr=2008|isbn=978-2-0132-2708-7}}
* {{Écrit|langue=en|année=1994|titre=Julie}}
* {{Écrit|langue=en|année=1997|titre=Julie's Wolf Pack}}

=== Série ''Seasons of the Moon'' ===

* {{Écrit|langue=en|année=2001|titre=Autumn Moon}}
* {{Écrit|langue=en|année=2001|titre=Winter Moon}}
* {{Écrit|langue=en|année=2002|titre=Spring Moon}}
* {{Écrit|langue=en|année=2002|titre=Summer Moon}}

=== Autres ===

* {{Écrit|titre=Journey Inward|langue=en|année=1982|genre=autobiographie}}

== Références ==
{{Traduction/Référence|en|Jean Craighead George|998726563}}
{{Références}}

== Bibliographie ==

* {{Ouvrage|langue=en|auteur1=Flora Wyatt|auteur2=Margaret Coggins|auteur3=Jane Hunter Imber|titre=Popular Nonfiction Authors for Children: A Biographical and Thematic Guide|passage=66-68|lieu=|éditeur=Libraries Unlimited|date=1998|pages totales=207|isbn=978-1-5630-8408-9|lire en ligne=https://books.google.fr/books?id=T6XzQNWE1rMC&pg=PA66&dq=Jean+Craighead+George&hl=fr&sa=X&ved=2ahUKEwjiv-mEr4_uAhUkyoUKHW4FD744eBDoATAJegQICRAC#v=onepage&q=Jean%20Craighead%20George&f=false}}
*{{Ouvrage|langue=anglais|auteur1=Kathleen Long Bostrom|titre=Winning Authors: Profiles of the Newbery Medalists|passage=173-179|lieu=|éditeur=Libraries Unlimited|date=2003|pages totales=338|isbn=978-1-5630-8877-3|lire en ligne=https://books.google.fr/books?id=PtjKpgdZS00C&pg=PA292&dq=Jean+Craighead+George&hl=fr&sa=X&ved=2ahUKEwiEzuT7sI_uAhUD1hoKHR5AAqw4lgEQ6AEwAHoECAQQAg#v=onepage&q=Jean%20Craighead%20George&f=false}}
*{{Ouvrage|langue=en|auteur1=Harry Edwin Eiss|titre=Children’s Literature and Culture|passage=201-213|lieu=|éditeur=Cambridge Scholars Publishing|date=mars 2009|pages totales=220|isbn=978-1-4438-0863-7|lire en ligne=https://books.google.fr/books?id=MfcYBwAAQBAJ&pg=PA201&dq=Jean+Craighead+George&hl=fr&sa=X&ved=2ahUKEwjSlo3kr4_uAhUR3xoKHb_VDyM4jAEQ6AEwAXoECAkQAg#v=onepage&q=Jean%20Craighead%20George&f=false|numéro chapitre=8}}

== Liens externes ==
* {{Autorité}}
* {{Bases}}
* {{Dictionnaires}}

{{Portail|Littérature américaine|Littérature d'enfance et de jeunesse}}

{{CLEDETRI:Craighead George, Jean}}
[[Catégorie:Naissance en juillet 1919]]
[[Catégorie:Naissance à Washington (district de Columbia)]]
[[Catégorie:Lauréat de la médaille Newbery]]
[[Catégorie:Étudiant de l'université d'État de Pennsylvanie]]
[[Catégorie:Décès en mai 2012]]
[[Catégorie:Décès dans le comté de Westchester]]
[[Catégorie:Auteur américain de littérature d'enfance et de jeunesse]]
[[Catégorie:Décès à 92 ans]]

title: Biographie

Naissance: 2 juillet 1919 · Washington

Décès: 15 mai 2012 (à 92 ans) · Westchester Medical Center (en) ou Valhalla

Nationalité: américaine

Formation: Université d'État de Pennsylvanie (jusqu'en 1941) · Woodrow Wilson High School

Activités: Écrivaine, autrice de littérature pour la jeunesse

Père: Frank Cooper Craighead (en)

Fratrie: Frank Craighead (en) · John Craighead (en)

title: Autres informations

Distinctions: Médaille Newbery (1973) · Zilveren Griffel (d) (1975) · Médaille Regina (en) (2003)