text:
# Jane Kallir
Jane Kallir (born July 30, 1954) is an American art dealer, curator and author. She is co-director of the Galerie St. Etienne in New York, which specializes in Austrian and German Expressionism as well as self-taught and “outsider” art. In 2020, the gallery ceased commercial operations and became an art advisory. Its archives and library were transferred to the Kallir Research Institute, a foundation established in 2017. Kallir serves as President of the KRI. She has curated exhibitions for many American and international museums and is the author of the catalogue raisonné of Egon Schiele’s work in all mediums.

## Life and career
Kallir was born in New York City and graduated from Brown University in 1976, with a BA in art and art history. In 1977, she began working for her grandfather, Otto Kallir, who founded the Galerie St. Etienne in 1939 in New York.
She became the gallery’s co-director, with Hildegard Bachert (d. 2019), in 1979. In 1985, Kallir married Gary Cosimini, whom she had met in college. The couple divorced in 1996 and remarried in 2008.
Under Kallir’s direction in 1980, the Galerie St. Etienne initiated a regular program of museum-scale loan exhibitions, a practice not then common among commercial galleries.
These shows were routinely accompanied by book-length catalogues, published by trade publishers.  Lenders included the Museum of Fine Arts, Boston, the Art Institute of Chicago, the Solomon R. Guggenheim Museum, the Metropolitan Museum of Art, the Museum of Modern Art, the Whitney Museum of American Art, the Hirshhorn Museum and Sculpture Garden, the Phillips Collection, the Kunsthalle Bremen, the Lenbachhaus in Munich, the National Gallery of Canada in Ottawa, the Wien Museum and the Belvedere in Vienna, plus many private collectors.
In addition to writing scholarly texts to accompany the Galerie St. Etienne’s exhibitions, Kallir became known for her annual “Art Market Reports."
Jane Kallir has curated numerous museum shows both nationally and internationally. A frequent lecturer, she has written over twenty art books and many catalog essays. The Galerie St. Etienne is a longstanding member of the Art Dealers Association of America, which Kallir served as Vice President from 2003-2006.
In 1994, Kallir was recognized with the Silver Medal of Honor for Services to the Republic of Austria.

## Museum exhibitions
Kallir has organized over 50 museum exhibitions in the United States, Austria, France, Germany, Italy, Japan, South Korea and The Netherlands. Institutions with which she has worked include the National Gallery of Art, Washington, D.C.; the National Museum of Women in the Arts, Washington, D.C.; the Hangaram Museum of Art, Seoul Art Center, South Korea;  and the Museo del Vittoriano, Rome, Italy.
She has curated three shows for the Belvedere in Vienna: Egon Schiele in der Österreichischen Galerie, Egon Schiele: Self-Portraits and Portraits, and The Women of Klimt, Schiele and Kokoschka.
Kallir has also sent Grandma Moses exhibitions to more than 30 venues in the U.S. and Japan.

## Publications
Kallir is the author of 21 art books. She has published nine volumes on Egon Schiele, including the artist’s catalogue raisonné, and seven studies on other aspects of fin-de-siècle Austrian art. Her 1986 history, Viennese Design and the Wiener Werkstätte, remains a standard text on the subject.
Kallir’s most recent publication is The Women of Klimt, Schiele and Kokoschka, to accompany the exhibition she curated at The Belvedere in 2015. Kallir’s writings also include four volumes on Grandma Moses, as well as Richard Gertle Oskar Kokoschka, which accompanied an exhibition at Galerie St. Etienne in New York City in 1992.
Kallir has written numerous magazine articles, as well as exhibition catalogue essays for such institutions as the Louisiana Museum in Copenhagen, the Schirn Kunsthalle in Frankfurt, the Centre Georges Pompidou in Paris, the National Gallery of Canada in Ottawa, the Milwaukee Art Museum, the Neue Galerie New York the American Folk Art Museum  and the Philadelphia Museum of Art. As an author, Jane Kallir has received several literary prizes. In 1982, the “Art Libraries Societies Award” was awarded to The Folk Art Tradition, and in 1985 for Arnold Schoenberg’s Vienna.
Both the Elie Faure Award and the Prix des Lecteurs de Beaux-Arts Magazin were given in 1991 for Egon Schiele: The Complete Works.

## Anna Mary Robertson (“Grandma”) Moses
The Galerie St. Etienne mounted “Grandma” Moses’s first one-person show in 1940, and represented her exclusively until her death in 1961. In 1973, Otto Kallir and Galerie St. Etienne co-director Hildegard Bachert published a catalogue raisonné of Moses’s paintings.
The Moses archives are now housed at the Kallir Research Institute, where the material is made available to scholars. The KRI is planning a digital update of the Moses catalogue raisonné, and Jane Kallir provides opinions regarding the authenticity of works not included in the 1973 edition.
In 2018, Kallir agreed to donate 10 “Grandma” Moses paintings to the Smithsonian American Art Museum (SAAM). The longterm goal is to establish a Moses study center at the museum. SAAM will host a major Moses exhibition in 2025.

## Egon Schiele
Kallir is the foremost expert on the work of Egon Schiele, publishing Egon Schiele, the Complete Works in 1990, with an update in 1998. The Kallir Research Institute issued a digital update of the catalogue raisonné, Egon Schiele Online, in 2018.
Kallir regularly provides opinions regarding works not in that catalogue raisonné, in addition to maintaining an archive of Schiele works authenticated since 1998. Kallir has been instrumental in calling attention to the spoliation of art by the Nazi regime. Many Schiele collectors were persecuted after Hitler annexed Austria in 1938. Egon Schiele: The Complete Works contains an appendix, “Who’s Who in the Provenances,” documenting collections that were looted or otherwise lost during the Nazi years.
In 1997, Kallir gave the New York Times a file documenting the Nazi theft of Schiele’s painting Portrait of Wally. The resulting story led to the seizure of the painting by the NY District Attorney and a twelve-year lawsuit. As a result, the Austrian Parliament in 1998 issued a decree reopening the claims process for State museums, and in 2010, the heirs of the original owner of Portrait of Wally received a settlement of $19 million. Kallir’s role in the case is featured in the 2012 documentary film Portrait of Wally.
The opening of previously sealed Austrian archives, in tandem with the 1998 restitution decree, has produced a wealth of new evidence documenting Nazi spoliation. Kallir continues to work with Austrian researchers on updating Schiele provenances.

title: Jane Kallir

wikitext:
{{short description|American art dealer, curator and author (born 1954)}}
'''Jane Kallir''' (born July 30, 1954) is an American art dealer, curator and author. She is co-director of the [[Galerie St. Etienne]] in New York, which specializes in Austrian and German [[Expressionism]] as well as self-taught and [[Outsider art|“outsider” art]]. In 2020, the gallery ceased commercial operations and became an art advisory. Its archives and library were transferred to the Kallir Research Institute, a foundation established in 2017. Kallir serves as President of the KRI. She has curated exhibitions for many American and international museums and is the author of the [[catalogue raisonné]] of [[Egon Schiele|Egon Schiele’s]] work in all mediums.

==Life and career==
Kallir was born in New York City and graduated from [[Brown University]] in 1976, with a BA in art and art history. In 1977, she began working for her grandfather, [[Otto Kallir]], who founded the [[Galerie St. Etienne]] in 1939 in New York.<ref>Kallir, Saved from Europe (New York: Galerie St. Etienne, 1999)</ref>

She became the gallery’s co-director, with [[Hildegard Bachert]] (d. 2019), in 1979. In 1985, Kallir married Gary Cosimini, whom she had met in college.<ref>“Jane Katherine Kallir Wed to Gary Cosimini,” The New York Times, Jan. 26, 1985.</ref> The couple divorced in 1996 and remarried in 2008.<ref>Sipher, “Vows: Jane Kallir and Gary Cosimini,” The New York Times, Dec. 13. 2008.</ref>

Under Kallir’s direction in 1980, the Galerie St. Etienne initiated a regular program of museum-scale loan exhibitions, a practice not then common among commercial galleries.<ref>{{Cite news |last=Johnson |first=Ken |date=1999-12-24 |title=ART IN REVIEW; 'Saved From Europe' |language=en-US |work=The New York Times |url=https://www.nytimes.com/1999/12/24/arts/art-in-review-saved-from-europe.html |access-date=2022-10-14 |issn=0362-4331}}</ref>
These shows were routinely accompanied by book-length catalogues, published by trade publishers.  Lenders included the [[Museum of Fine Arts, Boston]], the [[Art Institute of Chicago]], the [[Solomon R. Guggenheim Museum]], the [[Metropolitan Museum of Art]], the [[Museum of Modern Art]], the [[Whitney Museum of American Art]], the [[Hirshhorn Museum and Sculpture Garden]], [[the Phillips Collection]], the [[Kunsthalle Bremen]], the [[Lenbachhaus]] in Munich, the [[National Gallery of Canada]] in Ottawa, the [[Vienna Museum|Wien Museum]] and the [[Belvedere, Vienna|Belvedere]] in Vienna, plus many private collectors.

In addition to writing scholarly texts to accompany the Galerie St. Etienne’s exhibitions, Kallir became known for her annual “Art Market Reports."<ref>{{Cite web |date=2017-06-13 |title=2017 Art Market Report: A Tale of Two Art Worlds |url=http://gseart.com/gse-blog/2017/06/13/2017-art-market-report-two-art-worlds/ |access-date=2022-10-14 |website=Galerie St. Etienne |language=en-US}}</ref>

Jane Kallir has curated numerous museum shows both nationally and internationally. A frequent lecturer, she has written over twenty art books and many catalog essays. The Galerie St. Etienne is a longstanding member of the [http://www.artdealers.org/ Art Dealers Association of America], which Kallir served as Vice President from 2003-2006.

In 1994, Kallir was recognized with the [[Decoration of Honour for Services to the Republic of Austria|Silver Medal of Honor for Services to the Republic of Austria]].

==Museum exhibitions==
Kallir has organized over 50 museum exhibitions in the United States, Austria, France, Germany, Italy, Japan, South Korea and The Netherlands. Institutions with which she has worked include the National Gallery of Art, Washington, D.C.;<ref>Egon Schiele (1994): National Gallery of Art (Washington, D.C.); Indianapolis Museum of Art; San Diego Museum of Art. Circulated by Art Services International.</ref> the [[National Museum of Women in the Arts]], Washington, D.C.; the Hangaram Museum of Art, Seoul Art Center, South Korea;  and the Museo del Vittoriano, Rome, Italy.

She has curated three shows for the Belvedere in Vienna: Egon Schiele in der Österreichischen Galerie, Egon Schiele: Self-Portraits and Portraits, and The Women of Klimt, Schiele and Kokoschka.

Kallir has also sent [[Grandma Moses]] exhibitions to more than 30 venues in the U.S. and Japan.<ref>Grandma Moses: The Artist Behind the Myth (1982-1983): Galerie St. Etienne; Danforth Museum (Framingham, Massachusetts); New York State Museum (Albany). The World of Grandma Moses (1984-1985): Museum of American Folk Art (New York); Baltimore Museum of Art; Norton Gallery (Palm Beach); Cheekwood Fine Arts Center (Nashville); Joslyn Art Museum (Omaha); Lakeview Museum of Art (Peoria). Grandma Moses (1987): Isetan Museum (Tokyo, Japan); Daimaru Museum (Osaka, Japan). Grandma Moses (1990): Isetan Museum (Tokyo, Japan); Daimaru Museum (Osaka, Japan); Daimaru Museum (Kyoto, Japan); Funabashi Art Forum (Funabashi, Japan); Takashimaya Museum (Yokohama, Japan). Grandma Moses (1995): Daimaru Museum (Osaka, Japan); Yasuda Kasai Museum (Tokyo, Japan); Shimonoseki Museum (Yamaguchi, Japan); Sogo Museum (Chiba, Japan). Grandma Moses: Pictures from the Past (1996): Fort Lauderdale Museum of Art (Florida). Grandma Moses in the 21st Century (2001-2003): National Museum of Women in the Arts (Washington, DC); San Diego Museum of Art; Orlando Museum of Art (Florida); Gilcrease Museum (Tulsa); Columbus Museum of Art (Ohio); Portland Art Museum (Oregon); Wadsworth Atheneum (Hartford). Grandma Moses (2005): Bunkamura Museum of Art (Tokyo, Japan); Daimaru Museum (Kyoto, Japan); Daimaru Art Gallery (Hokkaido, Japan).</ref>

==Publications==
Kallir is the author of 21 art books. She has published nine volumes on Egon Schiele, including the artist’s catalogue raisonné,<ref name="Egon Schiele, The Complete Works">Jane Kallir, Egon Schiele, The Complete Works: Including a Biography and a Catalogue Raisonné (New York: Harry N. Abrams, Inc., 1900; expanded edition 1998).</ref><ref>Jane Kallir, ''Egon Schiele'' (New York: Harry N. Abrams, Inc. 1994). Jane Kallir, ''Egon Schiele: 27 Masterworks'' (New York: Harry N. Abrams, Inc., 1996. Jane Kallir, ''Egon Schiele: Life and Work'' (New York: Harry N. Abrams, Inc., 2003). Jane Kallir, Egon Schiele: Drawings and Watercolors (London: Thames & Hudson, 2003). Jane Kallir, Egon Schiele: Love and Death (Amsterdam: Van Gogh Museum & Hatje Canz: 2005). Jane Kallir, ''Egon Schiele: Erotica'' (Paris: Éditions Anthèse: 2007). Jane Kallir, ''Egon Schiele: Self-Portraits and Portraits'' (Munich: Prestel Verlag, 2011). Jane Kallir, ''Egon Schiele's Women'' (Munich: Prestel Verlag, 2012).</ref> and seven studies on other aspects of fin-de-siècle Austrian art. Her 1986 history, ''Viennese Design and the Wiener Werkstätte'', remains a standard text on the subject.

Kallir’s most recent publication is ''The Women of Klimt, Schiele and Kokoschka'', to accompany the exhibition she curated at The Belvedere in 2015. Kallir’s writings also include four volumes on Grandma Moses, as well as ''Richard Gertle Oskar Kokoschka'', which accompanied an exhibition at [[Galerie St. Etienne]] in New York City in 1992.

Kallir has written numerous magazine articles, as well as exhibition catalogue essays for such institutions as the Louisiana Museum in Copenhagen,<ref>Wien 1900: Kunst & Design (Louisiana Museum of Modern Art, Denmark).</ref> the Schirn Kunsthalle in Frankfurt, the Centre Georges Pompidou in Paris, the National Gallery of Canada in Ottawa, the Milwaukee Art Museum, the Neue Galerie New York the American Folk Art Museum  and the Philadelphia Museum of Art. As an author, Jane Kallir has received several literary prizes. In 1982, the “Art Libraries Societies Award” was awarded to The Folk Art Tradition, and in 1985 for Arnold Schoenberg’s Vienna.

Both the Elie Faure Award and the Prix des Lecteurs de Beaux-Arts Magazin were given in 1991 for ''Egon Schiele: The Complete Works''.<ref>Jane Kallir, ''Egon Schiele, the Complete Works: Including a Biography and a Catalogue Raisonné'' (New York: Harry N. Abrams, Inc., 1900; expanded edition 1998)</ref>

== Anna Mary Robertson (“Grandma”) Moses ==
The Galerie St. Etienne mounted “Grandma” Moses’s first one-person show in 1940, and represented her exclusively until her death in 1961. In 1973, Otto Kallir and Galerie St. Etienne co-director Hildegard Bachert published a catalogue raisonné of Moses’s paintings.<ref>{{Cite book |last=Kallir |first=Otto |title=Grandma Moses |publisher=Harry N. Abrams |year=1973 |location=New York}}</ref>

The Moses archives are now housed at the Kallir Research Institute, where the material is made available to scholars. The KRI is planning a digital update of the Moses catalogue raisonné, and Jane Kallir provides opinions regarding the authenticity of works not included in the 1973 edition.

In 2018, Kallir agreed to donate 10 “Grandma” Moses paintings to the Smithsonian American Art Museum (SAAM). The longterm goal is to establish a Moses study center at the museum. SAAM will host a major Moses exhibition in 2025.

==Egon Schiele==
Kallir is the foremost expert on the work of Egon Schiele, publishing ''Egon Schiele, the Complete Works'' in 1990, with an update in 1998.<ref>Jane Kallir, ''Egon Schiele, the Complete Works: Including a Biography and a Catalogue Raisonné'' (New York: Harry N. Abrams, Inc., 1900; expanded edition 1998)</ref> The Kallir Research Institute issued a digital update of the catalogue raisonné, Egon Schiele Online, in 2018.

Kallir regularly provides opinions regarding works not in that catalogue raisonné, in addition to maintaining an archive of Schiele works authenticated since 1998.<ref>{{Cite news |last=Kino |first=Carol |date=2007-03-28 |title=Stolen Artworks and the Lawyers Who Reclaim Them |language=en-US |work=The New York Times |url=https://www.nytimes.com/2007/03/28/arts/artsspecial/28law.html |access-date=2022-10-14 |issn=0362-4331}}</ref> Kallir has been instrumental in calling attention to the spoliation of art by the Nazi regime. Many Schiele collectors were persecuted after [[Anschluss|Hitler annexed Austria]] in 1938. Egon Schiele: The Complete Works contains an appendix, “Who’s Who in the Provenances,” documenting collections that were looted or otherwise lost during the Nazi years.<ref>Jane Kallir, Egon Schiele: The Complete Works, Including a Biography and a Catalogue Raisonné (New York: Harry N. Abrams, Inc., 1900; expanded edition 1998)</ref>

In 1997, Kallir gave the New York Times a file documenting the Nazi theft of Schiele’s painting [[Portrait of Wally]].<ref>{{Cite news |last=Dobrzynski |first=Judith H. |date=1997-12-24 |title=THE ZEALOUS COLLECTOR -- A special report; A Singular Passion For Amassing Art, One Way or Another |language=en-US |work=The New York Times |url=https://www.nytimes.com/1997/12/24/arts/zealous-collector-special-report-singular-passion-for-amassing-art-one-way.html |access-date=2022-10-14 |issn=0362-4331}}</ref> The resulting story led to the seizure of the painting by the NY District Attorney and a twelve-year lawsuit. As a result, the Austrian Parliament in 1998 issued a decree reopening the claims process for State museums, and in 2010, the heirs of the original owner of Portrait of Wally received a settlement of $19 million. Kallir’s role in the case is featured in the 2012 documentary film Portrait of Wally.<ref>Andrew Shea, Director, Portrait of Wally: The Face that Launched a Thousand Lawsuits (documentary film, 2012).</ref>

The opening of previously sealed Austrian archives, in tandem with the 1998 restitution decree, has produced a wealth of new evidence documenting [[Nazi plunder|Nazi spoliation]]. Kallir continues to work with Austrian researchers on updating Schiele [[provenance]]s.

==References==
{{reflist}}

==Further reading==
* https://www.nytimes.com/2015/11/01/nyregion/75-years-manhattan-gallery-gustav-klimt-egon-schiele-grandma-moses.html?_r=0
* https://www.nytimes.com/2008/12/14/fashion/weddings/14vows.html

==External links==
* http://www.gseart.com
* http://www.portraitofwally.com
* http://the-adaa.tumblr.com/post/98396070016/gallery-chat-jane-kallir-galerie-st-etienne-75th-anniver
* http://www.lootedart.com/MFEU4Q69617
* http://theartnewspaper.com/comment/jane-kallir-answers-what-is-art-for-/
* https://www.artsy.net/article/artsy-editorial-high-estimates-caused-schieles-embarrassing-auction-flops-experts
{{authority control}}

{{DEFAULTSORT:Kallir, Jane}}
[[Category:American art dealers]]
[[Category:American women art dealers]]
[[Category:1954 births]]
[[Category:Writers from New York City]]
[[Category:Living people]]
[[Category:20th-century American women writers]]
[[Category:American art curators]]
[[Category:American women curators]]
[[Category:21st-century American women writers]]
[[Category:Brown University alumni]]


text:
# 乔恩·比尔
乔恩·比尔（英語：，1974年5月10日—），加拿大男子赛艇运动员。他曾代表加拿大参加2000年、2004年和2008年夏季奥林匹克运动会赛艇比赛，其中2008年奥运会获得一枚铜牌。

wikiname: zhwiki

title: 乔恩·比尔

in_language: zh

wikitext:
{{Infobox person/Wikidata | fetchwikidata=ALL | onlysourced=yes }}
'''乔恩·比尔'''（{{langx|en|Jon Beare}}，{{bd|1974年|5月10日||}}），[[加拿大]]男子[[赛艇]]运动员。他曾代表加拿大参加2000年、2004年和2008年[[夏季奥林匹克运动会赛艇比赛]]，其中2008年奥运会获得一枚铜牌。<ref>{{Cite web|title=Jon BEARE|url=https://worldrowing.com/athlete/755|accessdate=2022-11-11|work=World Rowing|language=en|archive-date=2022-11-11|archive-url=https://web.archive.org/web/20221111094311/https://worldrowing.com/athlete/755|dead-url=no}}</ref>

== 参考资料 ==
{{reflist}}

{{Authority control}}

{{DEFAULTSORT:Beare, Jon}}
[[Category:西安大略大學校友]]
[[Category:加拿大男子赛艇运动员]]
[[Category:加拿大奥运赛艇运动员]]
[[Category:2000年夏季奥林匹克运动会赛艇运动员]]
[[Category:2004年夏季奧林匹克運動會划船運動員]]
[[Category:2008年夏季奧林匹克運動會划船運動員]]
[[Category:2008年夏季奧林匹克運動會獎牌得主]]
[[Category:奧林匹克運動會划船獎牌得主]]
[[Category:加拿大奧林匹克運動會銅牌得主]]
[[Category:世界赛艇锦标赛奖牌得主]]

{{Canada-sport-bio-stub}}

title: 乔恩·比尔

出生: 1974年5月10日 · 多伦多

母校: - 西安大略大学

职业: 赛艇运动员


text:
# Schiebel Camcopter S-100
Schiebel Camcopter S-100 là một loại máy bay không người lái sử dụng thiết kế máy bay lên thẳng. Loại máy bay này công ty Áo Scheibel phát triển trong giai đoạn từ năm 2003 - 2005. Máy bay gian bay liên tục là 6 giờ, trọng lượng cất cánh tối đa 200 kg. Loại máy bay này đạt tốc độ bay tối đa là 220 km/h, trần bay 5.500m. Máy bay được trang bị động cơ Diamond đạt công suất 55 mã lực và có thể mang cùng nhiều thiết bị cảm biến như cảm biến quang-điện tử, hồng ngoại và có thể lắp đèn chiếu, loa phát thanh, radar khẩu độ tích hợp.

wikiname: viwiki

title: Schiebel Camcopter S-100

in_language: vi

wikitext:
{{chú thích trong bài}}
{|{{Infobox Aircraft Begin
 |name = Camcopter S-100
 |image = File:Schiebel CAMCOPTER S-100.jpg
 |caption = Camcopter S-100
}}{{Infobox Aircraft Type
 |type = UAV
 |manufacturer = [[Schiebel]]
 |designer =
 |first flight =
 |introduction =
 |retired =
 |status =
 |primary user = [[Quân đội (UAE)]]
 |more users = [[Hải quân Đức]]
 [[Hải quân Quân Giải phóng Nhân dân Trung Quốc]]
 [[Biên phòng Nga]]
 |produced =
 |number built =
 |program cost=
 |unit cost =
 |developed from =
 |variants with their own articles =
}}
|}
'''Schiebel Camcopter S-100''' là một loại [[máy bay không người lái]] sử dụng thiết kế [[rotorcraft|máy bay lên thẳng]]. Loại máy bay này công ty [[Áo]] Scheibel phát triển trong giai đoạn từ năm 2003 - 2005. Máy bay gian bay liên tục là 6 giờ, trọng lượng cất cánh tối đa 200 kg. Loại máy bay này đạt tốc độ bay tối đa là 220 km/h, trần bay 5.500m. Máy bay được trang bị động cơ Diamond đạt công suất 55 [[mã lực]] và có thể mang cùng nhiều thiết bị cảm biến như cảm biến quang-điện tử, hồng ngoại và có thể lắp đèn chiếu, loa phát thanh, radar khẩu độ tích hợp.

==Tham khảo==
{{tham khảo}}

==Liên kết ngoài==
{{thể loại Commons|Schiebel Camcopter S-100}}
* [http://www.schiebel.net Schiebel website]
* [http://www.defense-update.com/products/s/s-100VTOL.htm Camcopter S-100] at Defense-Update.com
{{sơ khai máy bay quân sự}}

[[Thể loại:Trực thăng quân sự]]

title: Camcopter S-100

Kiểu: UAV

Nhà chế tạo: Schiebel

Sử dụng chính: Quân đội (UAE) · Hải quân Đức · Hải quân Quân Giải phóng Nhân dân Trung Quốc · Biên phòng Nga


text:
# Dineutus kuntzeni
Dineutus kuntzeni là một loài bọ cánh cứng trong họ van Gyrinidae. Loài này được Ochs miêu tả khoa học năm 1924.

title: Dineutus kuntzeni

wikitext:
{{nhan đề nghiêng}}
{{Bảng phân loại
| name = ''Dineutus kuntzeni''
| image =
| image caption =
| regnum = [[Động vật|Animalia]]
| phylum = [[Động vật Chân khớp|Arthropoda]]
| classis = [[Côn trùng|Insecta]]
| ordo = [[Bọ cánh cứng|Coleoptera]]
| familia = [[Họ Bọ vẽ nước|Gyrinidae]]
| genus = ''[[Dineutus]]''
| species = '''''D. kuntzeni'''''
| binomial = ''Dineutus kuntzeni''
| binomial_authority = Ochs, 1924
}}
'''''Dineutus kuntzeni''''' là một loài [[bọ cánh cứng]] trong họ van [[Họ Bọ vẽ nước|Gyrinidae]]. Loài này được Ochs miêu tả khoa học năm 1924.<ref>{{Reftabel|9999-Gyrinidae|Dier}}</ref>
==Chú thích==
{{Tham khảo|30em}}

==Tham khảo==
* {{wikispecies nội dòng}}

[[Thể loại:Bọ nước]]
[[Thể loại:Dineutus]]

{{Gyrinidae-stub|biologie|2011|11|19}}

title: Phân loại khoa học

Giới (regnum): Animalia

Ngành (phylum): Arthropoda

Lớp (class): Insecta

Bộ (ordo): Coleoptera

Họ (familia): Gyrinidae

Chi (genus): Dineutus

Loài (species): D. kuntzeni

title: Danh pháp hai phần

Danh pháp hai phần: Dineutus kuntzeni · Ochs, 1924


text:
# 西角田村
西角田村（にしすだむら）は、福岡県築上郡にあった村。現在の築上郡築上町の一部。

## 地理
国見山の北麓に位置していた。
- 河川：真如寺川、上ノ河内川[1]

## 歴史
- 1889年（明治22年）4月1日 - 町村制の施行により、築城郡真如寺村、小原村、上リ松村、石堂村、上ノ河内村、有安村が合併し西角田村が成立[1][2]。
- 1896年（明治29年）4月1日 - 郡の統合により築上郡の所属となる[1][3]。
- 1943年（昭和18年）- 森林組合設立[1]。
- 1959年（昭和24年）- 西角田漁業協同組合設立[1]。
- 1955年（昭和30年）1月1日 - 築上郡椎田町、八津田村、葛城村と新設合併して椎田町が存続し、同日葛城村廃止[1][2]。

## 交通
- 1897年（明治30年）- 豊州鉄道（現日豊本線）行橋と柳ケ浦の間に開通[1]。

wikiname: jawiki

title: 西角田村

in_language: ja

wikitext:
{{日本の町村 (廃止)
| 廃止日 = 1955年4月1日
| 廃止理由 = 新設合併
| 廃止詳細 = 椎田町、[[八津田村]]、[[葛城村 (福岡県)|葛城村]]、'''西角田村''' → [[椎田町]]
| 現在の自治体 = [[築上町]]
| よみがな = にしすだむら
| 自治体名 = 西角田村
| 区分 = 村
| 都道府県 = 福岡県
| 郡 = [[築上郡]]
| 面積 =
| 境界未定 =
| 人口 = 2668
| 人口の出典 = 『角川日本地名大辞典』40 福岡県、1021頁
| 人口の時点 = 1948年
| 隣接自治体 = [[築城村]]、椎田町、西角田村、[[上城井村]]
| 所在地 = 築上郡西角田村石堂
| 座標 =
| 位置画像 =
| 特記事項 =
}}
'''西角田村'''（にしすだむら）は、[[福岡県]][[築上郡]]にあった[[村]]。現在の築上郡[[築上町]]の一部。

== 地理 ==
国見山の北麓に位置していた<ref name=角川>『角川日本地名大辞典』40 福岡県、1021頁。</ref>。
*河川：真如寺川、上ノ河内川{{R|角川}}

== 歴史 ==
* [[1889年]]（[[明治]]22年）[[4月1日]] - [[町村制]]の施行により、[[築城郡]]真如寺村、小原村、上リ松村、石堂村、上ノ河内村、有安村が合併し'''西角田村'''が成立{{R|角川}}<ref name=変遷>『市町村名変遷辞典』193頁。</ref>。
* [[1896年]]（明治29年）4月1日 - 郡の統合により[[築上郡]]の所属となる{{R|角川}}<ref>『官報』第3820号、明治29年3月27日。</ref>。
* [[1943年]]（昭和18年）- [[森林組合]]設立{{R|角川}}。
* [[1959年]]（昭和24年）- 西角田[[漁業協同組合]]設立{{R|角川}}。
* [[1955年]]（昭和30年）1月1日 - 築上郡椎田町、[[八津田村]]、[[葛城村 (福岡県)|葛城村]]と新設合併して'''[[椎田町]]'''が存続し、同日葛城村廃止{{R|角川}}{{R|変遷}}。

== 交通 ==
*[[1897年]]（明治30年）- [[豊州鉄道]]（現[[日豊本線]]）行橋と柳ケ浦の間に開通{{R|角川}}。

== 脚注 ==
{{Reflist}}
== 参考文献 ==
* [[角川日本地名大辞典]] 40 福岡県
* 『市町村名変遷辞典』東京堂出版、1990年。

== 関連項目 ==
* [[福岡県の廃止市町村一覧]]

{{Japan-area-stub}}
{{デフォルトソート:にしすたむら}}
[[Category:築城郡]]
[[Category:築上郡]]
[[Category:福岡県の廃止市町村]]
[[Category:築上町の歴史]]
[[Category:1889年設置の日本の市町村]]
[[Category:1955年廃止の日本の市町村]]

title: にしすだむら · 西角田村

廃止理由: 新設合併 · 椎田町、八津田村、葛城村、西角田村 → 椎田町

現在の自治体: 築上町

title: 廃止時点のデータ

国: 日本

地方: 九州地方

都道府県: 福岡県

郡: 築上郡

市町村コード: なし（導入前に廃止）

総人口: 2,668人 · （『角川日本地名大辞典』40 福岡県、1021頁、1948年）

隣接自治体: 築城村、椎田町、西角田村、上城井村

title: 西角田村役場

所在地: 福岡県築上郡西角田村石堂

西角田村役場: ウィキプロジェクト


text:
# André Hunebelle
André Hunebelle (Meudon, 1º settembre 1896 – Nizza, 27 novembre 1985) è stato un regista francese, celebre soprattutto per aver diretto, negli anni 1960, i tre film della trilogia di Fantomas con Jean Marais e Louis de Funès.

## Biografia
Dopo gli inizi con il musical, negli anni 1950 si dà alla regia di film di cappa e spada, quindi nel 1958 dirige Vacanze a Malaga, film che lancia Louis de Funès per la prima volta protagonista. Conosciuto in Italia soprattutto per la serie di film sul bandito Fantômas, dirige anche quattro film della serie dell'agente OSS 117 e un paio di film con Les Charlots, in Italia passati nei cinema con titoli della serie 5 matti. Suo figlio, Jean Halain (Jean-Marie Hunebelle, 1920-2000), è stato sceneggiatore di parecchi film diretti dal padre e di altri con Louis de Funès.

## Filmografia parziale
- Ma femme est fomidable (1951)
- Fate largo ai moschettieri! (Les trois mousquetaires, 1952)
- L'impossible Monsieur Pipelet (1955)
- Tredici a tavola (Treize à table, 1955)
- Mannequins de Paris (1956)
- Le collegiali (Les Collégiennes, 1956)
- Casinò de Paris (1957)
- Vacanze a Malaga (Taxi, Roulotte et Corrida, 1958)
- La spada degli Orléans (Le bossu, 1960)
- Il capitano del re (Le Capitan, 1960)
- La congiura dei potenti (Le Miracle des loups, 1961)
- I misteri di Parigi (Les mystères de Paris, 1962)
- Chi vuol dormire nel mio letto? (Méfiez-vous, mesdames!, 1963)
- OSS 117 minaccia Bangkok (Banco à Bangkok pour OSS 117, 1964)
- OSS 117 segretissimo (OSS 117 se déchaîne, 1965)
- Oss 117 furia a Bahia (Furia à Bahia pour OSS 117, 1965)
- Fantomas 70 (Fantômas, 1964)
- Fantomas minaccia il mondo (Fantômas se déchaîne, 1965)
- Fantomas contro Scotland Yard (Fantômas contre Scotland Yard, 1967)
- Niente rose per OSS 117 (Niente rose per OSS 117, 1968)
- Montecristo 70 (Sous le signe de Monte Cristo, 1968)
- Più matti di prima al servizio della regina (Les quatre Charlots mousquetaires, 1974)
- Cinque matti alla riscossa (Les Charlots en folie: À nous quatre Cardinal!, 1974)
- Ça fait tilt (1978)

wikiname: itwiki

title: André Hunebelle

in_language: it

wikitext:
{{Bio
|Nome = André
|Cognome = Hunebelle
|Sesso = M
|LuogoNascita = Meudon
|GiornoMeseNascita = 1º settembre
|AnnoNascita = 1896
|LuogoMorte = Nizza
|GiornoMeseMorte = 27 novembre
|AnnoMorte = 1985
|Epoca = 1900
|Attività = regista
|Nazionalità = francese
|PostNazionalità = , celebre soprattutto per aver diretto, negli [[anni 1960]], i tre film della [[trilogia]] di ''[[Fantomas 70|Fantomas]]'' con [[Jean Marais]] e [[Louis de Funès]]
}}

==Biografia==
Dopo gli inizi con il [[musical]], negli [[anni 1950]] si dà alla regia di film di [[cappa e spada]], quindi nel 1958 dirige ''[[Vacanze a Malaga]]'', film che lancia [[Louis de Funès]] per la prima volta [[protagonista]]<ref>[http://www.mymovies.it/biografia/?r=1693 André Hunebelle - Biografia]</ref>. Conosciuto in [[Italia]] soprattutto per la serie di film sul bandito [[Fantômas]], dirige anche quattro film della serie dell'agente [[OSS 117]] e un paio di film con [[Les Charlots]], in Italia passati nei [[cinema]] con titoli della serie ''5 matti''. Suo figlio, [[Jean Halain]] (Jean-Marie Hunebelle, 1920-2000), è stato [[sceneggiatore]] di parecchi film diretti dal padre e di altri con Louis de Funès.

==Filmografia parziale==
*''[[Ma femme est fomidable]]'' (1951)
*''[[Fate largo ai moschettieri!]]'' (''Les trois mousquetaires'', 1952)
*''[[L'impossible Monsieur Pipelet]]'' (1955)
*''[[Tredici a tavola (film)|Tredici a tavola]]'' (''Treize à table'', 1955)
*''[[Mannequins de Paris]]'' (1956)
*''[[Le collegiali]]'' (''Les Collégiennes'', 1956)
*''[[Casinò de Paris]]'' (1957)
*''[[Vacanze a Malaga]]'' (''Taxi, Roulotte et Corrida'', 1958)
*''[[La spada degli Orléans]]'' (''Le bossu'', 1960)
*''[[Il capitano del re]]'' (''Le Capitan'', 1960)
*''[[La congiura dei potenti]]'' (''Le Miracle des loups'', 1961)
*''[[I misteri di Parigi (film 1962)|I misteri di Parigi]]'' (''Les mystères de Paris'', 1962)
*''[[Chi vuol dormire nel mio letto?]]'' (''Méfiez-vous, mesdames!'', 1963)
*''[[OSS 117 minaccia Bangkok]]'' (''Banco à Bangkok pour OSS 117'', 1964)
*''[[OSS 117 segretissimo]]'' (''OSS 117 se déchaîne'', 1965)
*''[[Oss 117 furia a Bahia]]'' (''Furia à Bahia pour OSS 117'', 1965)
*''[[Fantomas 70]]'' (''Fantômas'', 1964)
*''[[Fantomas minaccia il mondo]]'' (''Fantômas se déchaîne'', 1965)
*''[[Fantomas contro Scotland Yard]]'' (''Fantômas contre Scotland Yard'', 1967)
*''[[Niente rose per OSS 117]]'' (''Niente rose per OSS 117'', 1968)
*''[[Montecristo 70]]'' (''Sous le signe de Monte Cristo'', 1968)
*''[[Più matti di prima al servizio della regina]]'' (''Les quatre Charlots mousquetaires'', 1974)
*''[[Cinque matti alla riscossa]]'' (''Les Charlots en folie: À nous quatre Cardinal!'', 1974)
*''[[Ça fait tilt]]'' (1978)

==Note==
<references/>

==Voci correlate==
* [[Fantômas#Filmografia|Fantômas - Filmografia]]

==Altri progetti==
{{interprogetto}}

==Collegamenti esterni==
* {{Collegamenti esterni}}

{{Controllo di autorità}}
{{Portale|biografie|cinema}}


text:
# Муниципальное образование «Курумчинский»
Муниципальное образование «Курумчинский» — муниципальное образование со статусом сельского поселения в
Баяндаевском районе Иркутской области России. Административный центр — Загатуй.

## Демография
По результатам Всероссийской переписи населения 2010 года
численность населения муниципального образования составила 1466 человек, в том числе 721 мужчина и 745 женщин.

## Населенные пункты
В состав муниципального образования входят населенные пункты
- Загатуй
- Бахай 1-й
- Наумовка
- Ныгей
- Хандабай
- Хатар-Хадай
- Хиней[2]

wikiname: ruwiki

in_language: ru

wikitext:
{{Административная единица России
 |Название                = Муниципальное образование «Курумчинский»
 |Герб                    =
  |Размер герба           =
  |Описание герба         =
 |Флаг                    =
  |Размер флага           =
  |Описание флага         =
 |Гимн                    =
  |Описание гимна         =
  |lat_deg = |lat_min = |lat_sec =
  |lon_deg = |lon_min = |lon_sec =
  |CoordScale             =
 |Карта положения         =
  |Ширина карты положения =
 |Карта                   =
  |Ширина карты           =
 |Регион                  = Иркутская область
 |Район                   = [[Баяндаевский район]]
 |Район в карточке        = Баяндаевский район
 |Центр                   = [[Загатуй]]
<!-- Муниципальное образование -->
 |Название МО             = Муниципальное образование «Курумчинский»
 |Статус                  = муниципальное образование
 |Центр МО                =
 |Дата образования МО     =
 |Дата упразднения МО     =
 |Глава                   =
  |Название главы         =
 |Глава администрации     =
  |Название главы2        =
 |ОКТМО                   =
<!-- Географическая характеристика -->
 |Население               = 1466
  |Год населения          = 2010
  |Национальный состав    =
  |Конфессиональный состав=
  |Источник (население)   = {{Итоги переписи 2010|МО}}
 |Площадь                 =
  |Источник (площадь)     =
 |Плотность               =
  |Источник (плотность)   =
 |Максимальная высота     =
 |Средняя высота          =
 |Минимальная высота      =
 |Телефонный код          =
 |Почтовые индексы        =
 |Сайт                    =курумчинский.рф
}}
'''Муниципальное образование «Курумчинский»''' — [[муниципальное образование]] со статусом [[сельское поселение|сельского поселения]] в
[[Баяндаевский район|Баяндаевском районе]] [[Иркутская область|Иркутской области]] России. Административный центр — [[Загатуй]].

== Демография ==
По результатам [[Всероссийская перепись населения (2010)|Всероссийской переписи населения 2010 года]]
численность населения муниципального образования составила 1466 человек, в том числе 721 мужчина и 745 женщин<ref name="население" />.

== Населенные пункты ==
В состав муниципального образования входят населенные пункты
* [[Загатуй]]
* [[Бахай 1-й]]
* [[Наумовка (Иркутская область)|Наумовка]]
* [[Ныгей]]
* [[Хандабай]]
* [[Хатар-Хадай]]
* [[Хиней]]<ref>[http://irkutskstat.gks.ru/vpn2010/DocLib/totals-vpn2010-2.pdf Иркутскстат]{{Недоступная ссылка|date=Ноябрь 2017 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>

== Примечания ==
{{примечания}}

{{ru-ate-stub}}
{{Муниципальные образования Баяндаевского района}}

[[Категория:Муниципальные образования Баяндаевского района]]
[[Категория:Сельские поселения Иркутской области]]

Страна: Россия

Субъект федерации: Иркутская область

Административный центр: Загатуй

title: Муниципальное образование

title: Характеристика

Официальный сайт: курумчинский.рф


text:
# Hrabia Iddesleigh

## Informacje ogólne
- Tytuł hrabiego Iddesleigh został kreowany w parostwie Zjednoczonego Królestwa w 1885 r. dla sir Stafforda Northcote'a, 8. baroneta, polityka Partii Konserwatywnej
- Dodatkowym tytułem hrabiego Iddesleigh, a jednocześnie tytułem grzecznościowym jego najstarszego syna, jest wicehrabia St Cyres
- Siedzibą hrabiów Iddesleigh jest Hayne niedaleko Exeter w hrabstwie Devon

Baroneci Northcote of Hayne
- 1641–1676: John Northcote, 1. baronet
- 1676–1688: Arthur Northcote, 2. baronet
- 1688–1709: Francis Northcote, 3. baronet
- 1709–1730: Henry Northcote, 4. baronet
- 1730–1743: Henry Northcote, 5. baronet
- 1743–1770: Stafford Northcote, 6. baronet
- 1770–1851: Stafford Henry Northcote, 7. baronet
- 1851–1887: Stafford Henry Northcote, 8. baronet

Hrabiowie Iddesleigh 1. kreacji (parostwo Zjednoczonego Królestwa)
- 1885–1887: Stafford Henry Northcote, 1. hrabia Iddesleigh
- 1887–1927: Walter Stafford Northcote, 2. hrabia Iddesleigh
- 1927–1970: Henry Stafford Northcote, 3. hrabia Iddesleigh
- 1970–2004: Stafford Henry Northcote, 4. hrabia Iddesleigh
- 2004 –: John Stafford Northcote, 5. hrabia Iddesleigh

Najstarszy syn 5. hrabiego Iddesleigh: Thomas Stafford Northcote, wicehrabia St Cyres

wikiname: plwiki

title: Hrabia Iddesleigh

in_language: pl

wikitext:
== Informacje ogólne ==
* Tytuł hrabiego Iddesleigh został kreowany w parostwie Zjednoczonego Królestwa w 1885 r. dla sir [[Stafford Northcote|Stafforda Northcote'a, 8. baroneta]], polityka [[Partia Konserwatywna (Wielka Brytania)|Partii Konserwatywnej]]
* Dodatkowym tytułem hrabiego Iddesleigh, a jednocześnie [[tytuł grzecznościowy|tytułem grzecznościowym]] jego najstarszego syna, jest '''wicehrabia St Cyres'''
* Siedzibą hrabiów Iddesleigh jest Hayne niedaleko [[Exeter]] w hrabstwie [[Devon]]

'''Baroneci Northcote of Hayne'''
* 1641–1676: [[John Northcote, 1. baronet]]
* 1676–1688: [[Arthur Northcote, 2. baronet]]
* 1688–1709: [[Francis Northcote, 3. baronet]]
* 1709–1730: [[Henry Northcote, 4. baronet]]
* 1730–1743: [[Henry Northcote|Henry Northcote, 5. baronet]]
* 1743–1770: [[Stafford Northcote, 6. baronet]]
* 1770–1851: [[Stafford Henry Northcote, 7. baronet]]
* 1851–1887: [[Stafford Northcote|Stafford Henry Northcote, 8. baronet]]

'''Hrabiowie Iddesleigh 1. kreacji (parostwo Zjednoczonego Królestwa)'''
* 1885–1887: [[Stafford Northcote|Stafford Henry Northcote, 1. hrabia Iddesleigh]]
* 1887–1927: [[Walter Northcote, 2. hrabia Iddesleigh|Walter Stafford Northcote, 2. hrabia Iddesleigh]]
* 1927–1970: [[Henry Northcote, 3. hrabia Iddesleigh|Henry Stafford Northcote, 3. hrabia Iddesleigh]]
* 1970–2004: [[Stafford Northcote, 4. hrabia Iddesleigh|Stafford Henry Northcote, 4. hrabia Iddesleigh]]
* 2004 –: [[John Northcote, 5. hrabia Iddesleigh|John Stafford Northcote, 5. hrabia Iddesleigh]]

'''Najstarszy syn 5. hrabiego Iddesleigh:''' [[Thomas Northcote, wicehrabia St Cyres|Thomas Stafford Northcote, wicehrabia St Cyres]]

== Bibliografia ==
* {{cytuj stronę| url = http://www.leighrayment.com/peers/peersI.htm| tytuł = leighrayment.com| data dostępu = 2008-09-02| autor = | język = en| archiwum = https://web.archive.org/web/20080608023551/http://www.leighrayment.com/peers/peersI.htm| zarchiwizowano = 2008-06-08}}

[[Kategoria:Hrabstwa w parostwie Zjednoczonego Królestwa|Iddesleigh]]


text:
# Antone
L'antone o scuro (dal longobardo skur, ‘riparo’) è un particolare tipo di schermo per infissi. Insieme alla persiana forma l'insieme delle imposte.
L'antone è un dispositivo complementare al serramento, con un'anta costituita da una superficie continua, formata da elementi posti verticalmente e collegati tra loro.
Più genericamente, può essere considerato uno schermo, ossia una parte integrata o integrabile nell'infisso che serve a coprire l'esterno di una finestra, proteggendola da luce, freddo e altre intemperie.
Il materiale utilizzato comprende solitamente solo legno massello o una combinazione di legno massello e pannelli in multistrato pantografato per esterno. Recentemente sono impiegati anche alluminio e PVC.
A differenza della persiana, lo scuro è costituito da un unico elemento in legno o più pezzi uniti tra loro senza che la luce filtri da alcuna fessura. Occasionalmente possono trovarsi figure intagliate al centro o incise sulla superficie, ma si tratta perlopiù di elementi decorativi senza una reale utilità.
L'antone può essere realizzato:
- a una, due, tre o quattro ante (o più);
- con differenti sistemi di apertura (a battenti, scorrevole, a libro);
- con caratteristiche peculiari (prospetti arcuati o trapezoidali, asimmetrie).

L'antone può essere montato:
- con il sistema classico;
- in monoblocco con la finestra;
- in monoblocco con imbotte;
- in monoblocco compact con cardini a sbalzo.

L'antone o scuro si deve distinguere dal cosiddetto scuretto, che è un infisso, generalmente più piccolo e leggero, con la medesima funzione di oscuramento dalla luce, ma posizionato al di dentro della finestra.

## Gli scuri nelle regioni italiane
Gli scuri sono diffusi in Italia soprattutto nelle regioni nordorientali, come elemento di architettura popolare. Ogni provincia ha un suo stile particolare (per esempio vicentino, veronese, padovano, mantovano, cremonese).
Nel Nord-Ovest, in Liguria, in Toscana e in tutto il centro-sud sono invece più frequenti le persiane, sebbene talvolta possano trovarsi anche scuri, specie nelle costruzioni rurali, come segno di "rusticità".

title: Antone

wikitext:
[[File:Fenetre bleue Jurilovca Musee Village Bucarest.jpg|thumb|Scuri colorati di una finestra in [[Romania]].]]

L{{'}}'''antone'''<ref name="A">{{cita|Ciottoli 1995|p. 380}}.</ref> o '''scuro''' (dal [[lingua longobarda|longobardo]] ''skur,''<ref>{{cita libro |cognome=Devoto |nome=Giacomo |titolo=Avviamento all'etimologia italiana |editore=Mondadori |città=Milano |anno=1979}}</ref> ‘riparo’) è un particolare tipo di schermo per [[Infisso (architettura)|infissi]]. Insieme alla [[persiana (architettura)|persiana]] forma l'insieme delle [[imposta (schermo)|imposte]].<ref name="A" />

L'antone è un dispositivo complementare al serramento, con un'anta costituita da una superficie continua, formata da elementi posti verticalmente e collegati tra loro.<ref name="A" />

Più genericamente, può essere considerato uno schermo, ossia una parte integrata o integrabile nell'infisso che serve a coprire l'esterno di una [[finestra]], proteggendola da [[luce]], [[freddo]] e altre intemperie.

Il materiale utilizzato comprende solitamente solo [[legno massello]] o una combinazione di legno massello e pannelli in multistrato pantografato per esterno. Recentemente sono impiegati anche alluminio e PVC.

A differenza della [[Persiana (architettura)|persiana]], lo scuro è costituito da un unico elemento in [[legno]] o più pezzi uniti tra loro senza che la luce filtri da alcuna fessura. Occasionalmente possono trovarsi figure intagliate al centro o incise sulla superficie, ma si tratta perlopiù di [[decorazione|elementi decorativi]] senza una reale utilità.

L'antone può essere realizzato:
* a una, due, tre o quattro ante (o più);
* con differenti sistemi di apertura (a battenti, scorrevole, a libro);
* con caratteristiche peculiari (prospetti arcuati o trapezoidali, asimmetrie).

L'antone può essere montato:
* con il sistema classico;
* in monoblocco con la finestra;
* in monoblocco con imbotte;
* in monoblocco compact con cardini a sbalzo.

L'antone o scuro si deve distinguere dal cosiddetto ''scuretto'',<ref>{{cita|Ciottoli 1995|p. 383}}.</ref> che è un infisso, generalmente più piccolo e leggero, con la medesima funzione di oscuramento dalla luce, ma posizionato al di dentro della finestra.
[[File:Antone Padova.jpg|miniatura|Antone nel borgo di [[Arquà Petrarca]] ([[Provincia di Padova|PD]])]]

== Gli scuri nelle regioni italiane ==
Gli scuri sono diffusi in [[Italia]] soprattutto nelle [[Italia nord-orientale|regioni nordorientali]], come elemento di [[architettura spontanea|architettura popolare]]. Ogni provincia ha un suo stile particolare (per esempio vicentino, veronese, padovano, mantovano, cremonese).

Nel [[Italia nord-occidentale|Nord-Ovest]], in [[Liguria]], in [[Toscana]] e in tutto il centro-sud sono invece più frequenti le [[persiana (architettura)|persiane]], sebbene talvolta possano trovarsi anche scuri, specie nelle [[architettura del paesaggio|costruzioni rurali]], come segno di "[[rurale|rusticità]]".

== Note ==
<references />

== Bibliografia ==
* {{Cita libro |autore-capitolo=Roberta Ciottoli |titolo=Manuale di progettazione edilizia |capitolo=Chiusura verticale: gli infissi |città=Milano |editore=Hoepli |volume=4 |anno=1995 |isbn=88-203-1981-0 |cid=Ciottoli 1995}}

== Voci correlate ==
* [[Persiana (architettura)]]
* [[Serranda]]
* [[Veneziana (tenda)]]

{{Portale|architettura}}

[[Categoria:Infissi]]


text:
# سيلندرا
سيلندرا ((بالسنسكريتية: शैलेन्द्र) أو Śailēndravaṃśa) هي سلالة الملوك التي تقوم على قيادة مملكة ميدانج في جاوة الوسطى في عام 752. أكثر ملوكهم معتقد وحامي اعتقاد ماهايانا. ورغم أن الآثار التاريخي يوجد في كيدو، جاوة الوسطى، كما قال المؤرخون ان اصولهم ترجع لنسب قبيلة فلمبان.

wikiname: arwiki

title: سيلندرا

in_language: ar

wikitext:
{{تاريخ إندونيسيا}}'''سيلندرا''' ({{لغة-سنسكريتية|शैलेन्द्र}} أو Śailēndravaṃśa) هي سلالة الملوك التي تقوم على قيادة مملكة ميدانج في [[جاوة الوسطى]] في عام 752.<ref>{{استشهاد بكتاب | مؤلف= Drs. R. Soekmono,| عنوان= ''Pengantar Sejarah Kebudayaan Indonesia 2'', 2nd ed. | ناشر = Penerbit Kanisius | تاريخ= 1973, 5th reprint edition in 1988 | مكان =Yogyakarta| صفحة =46 }}</ref><ref>{{استشهاد ويب|مسار=http://whc.unesco.org/en/list/592|تاريخ الوصول=2006-12-05|عنوان=Borobudur Temple Compounds|ناشر=[[يونسكو]]|عمل=UNESCO World Heritage Centre| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20180104004515/http://whc.unesco.org/en/list/592 | تاريخ أرشيف = 04 يناير 2018 }}</ref><ref>[https://books.google.com/books?id=-iPvaB380_8C&pg=PA98] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160624053549/https://books.google.com/books?id=-iPvaB380_8C&pg=PA98|date=24 يونيو 2016}}</ref> أكثر ملوكهم معتقد وحامي اعتقاد [[ماهايانا]]. ورغم أن الآثار التاريخي يوجد في كيدو، جاوة الوسطى، كما قال المؤرخون ان اصولهم ترجع لنسب قبيلة [[فلمبان]].
== مراجع ==
{{مراجع}}
{{دول ما قبل استعمار إندونيسيا}}
{{شريط بوابات|أعلام|إندونيسيا|التاريخ|الهند}}

{{بذرة ثقافة إندونيسيا}}

[[تصنيف:سيلندرا|*]]
[[تصنيف:سلالات حاكمة بوذية]]
[[تصنيف:بلدان سابقة في تاريخ إندونيسيا]]
[[تصنيف:بوروبودور]]
[[تصنيف:تاريخ جاوة]]
[[تصنيف:جاوة الوسطى]]
[[تصنيف:دول ما قبل استعمار إندونيسيا]]
[[تصنيف:سلالات حاكمة هندوسية]]
[[تصنيف:شخصيات مؤلهة]]
[[تصنيف:عائلات إندونيسية]]


text:
# جيروم بورغ
جيروم بورغ (بالإنجليزية: Jerome Burg) هو مستشار مالي ومقدم تلفزيوني أمريكي، ولد في 2 أغسطس 1935 في نيويورك في الولايات المتحدة، وتوفي في 13 مايو 2004 في سكوتسديل في الولايات المتحدة.

title: جيروم بورغ

wikitext:
{{يتيمة|تاريخ=أبريل 2019}}
{{صندوق معلومات شخص}}
'''جيروم بورغ''' {{إنج|Jerome Burg}} هو [[مستشار مالي]] و[[مقدم برامج|مقدم تلفزيوني]] [[الولايات المتحدة|أمريكي]]، ولد في [[2 أغسطس]] [[1935]] في [[نيويورك]] في [[الولايات المتحدة]]، وتوفي في [[13 مايو]] [[2004]] في [[سكوتسديل]] في [[الولايات المتحدة]].<ref>Kennedy, Mike, "Sharing Yours, Mine," USA Today, September 19, 1988, p. 3B.</ref><ref>[https://www.legacy.com/obituaries/azcentral/obituary.aspx?n=jerome-burg&pid=2235463 Jerome Burg Obituary - Phoenix, AZ | The Arizona Republic<!-- عنوان مولد بالبوت -->] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170517183705/http://www.legacy.com/obituaries/azcentral/obituary.aspx?n=jerome-burg&pid=2235463 |date=17 مايو 2017}}</ref>

== مراجع ==
{{مراجع}}
{{شريط بوابات|الولايات المتحدة|أعلام}}
{{بذرة مقدم تلفزيوني أمريكي}}
[[تصنيف:مواليد 1935]]
[[تصنيف:وفيات 2004]]

title: معلومات شخصية

الميلاد: 2 أغسطس 1935 · نيويورك

الوفاة: 13 مايو 2004 (68 سنة) · سكوتسديل

مواطنة: الولايات المتحدة

title: الحياة العملية

المهنة: مستشار مالي، ومقدم تلفزيوني

الحياة العملية: تعديل مصدري - تعديل


text:
# Näsbysjön
Näsbysjön är en sjö i Sandvikens kommun i Gästrikland och ingår i Gavleåns huvudavrinningsområde. Sjön är 7,7 meter djup, har en yta på 3,71 kvadratkilometer och befinner sig 62 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Vallbyån.

## Delavrinningsområde
Näsbysjön ingår i det delavrinningsområde (671772-154199) som SMHI kallar för Utloppet av Näsbysjön. Medelhöjden är 73 meter över havet och ytan är 14,43 kvadratkilometer. Räknas de 20 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 126,49 kvadratkilometer. Vallbyån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 48 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (22 procent), öppen mark (14 procent) och jordbruk (24 procent). Avrinningsområdet har 3,71 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 25,7 procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av 1,83 kvadratkilometer eller 13 procent av avrinningsområdet.

wikiname: svwiki

title: Näsbysjön

in_language: sv

wikitext:
{{Insjöfakta Sverige

<!-- Namn -->
|svenskt_namn = Näsbysjön
|alternativt_namn =

|bild =
|bildtext =
|positionskarta = Gävleborg
|positionskarttext =

<!-- Geografisk placering -->
|land =
|län = [[Gävleborgs län]]
|kommun =  [[Sandvikens kommun]]
|kommun2 =
|kommun3 =
|kommun4 =
|landskap = [[Gästrikland]]
|socken= [[Ovansjö socken]]

|nordliggrad =	60.57754
|östliggrad = 16.56372
|SWEREF_99_TM_N = 6716752
|SWEREF_99_TM_E = 585690

<!-- Sjödata -->
|area = 3.71
|arearef = {{Sveriges sjöar ref|Sjolyftet}}
|maxlängd =
|maxlängdref =
|maxbredd =
|maxbreddref =
|volym = 7000000
|volymref = {{Sveriges sjöar ref|Sjolyftet}}
|höjd = 62
|höjdref = {{Sveriges sjöar ref|SVAR_2012_Vattenytor}}
|strandlinje = 10.4
|strandlinjeref = {{Sveriges sjöar ref|SVAR_2012_Vattenytor}}
|medeldjup = 1.9
|medeldjupref = {{Sveriges sjöar ref|Sjolyftet}}
|maxdjup = 11
|maxdjupref = {{Sveriges sjöar ref|Sjolyftet}}
|strömning =
|strömningsref =
|sjöid = 671665-154266
|id_vattenförekomst = SE671665-154266
|VYID = 671803-154159
|huvudavrinningsområde_id = 52000
|tillflöden =
|tillflödesref =
|länder =
|VDRID = 671664-154352
|utflöde= Vallbyån
|utflöde_lokaltnamn =

<!-- Delavrinningsområde -->
|AROID = 671772-154199
|delavrinningsområde_namn = Utloppet av Näsbysjön
|delavrinningsområde_areal = 14.43
|delavrinningsområde_areal_vattenytor = 3.71
|delavrinningsområde_ackumulerad_areal = 126.49
|delavrinningsområde_biflödesordning = 2
|delavrinningsområde_utflöde = Vallbyån
|delavrinningsområde_utflöde_lokaltnamn =
|delavrinningsområde_VDRID = 671664-154352
|delavrinningsområde_avstånd_hav = 48
|delavrinningsområde_nedströms = 671665-154306
|delavrinningsområde_medelhöjd = 73
|delavrinningsområde_källor = {{Sveriges sjöar ref|SVAR_2010_Ackumulerade_delavrinningsomraden}}{{Sveriges sjöar ref|SVAR_2010_Delavrinningsomraden}}{{Sveriges sjöar ref|SVAR_2012_Delavrinningsomraden}}

<!-- Övrigt -->
|limnisk_ekoregion_id = 3
|vattendistrikt_id = SE2
|natura_2000_id =
|öar =
|städer =

|fotnoter =

<!-- Miljödata från VISS -->
|ekologisk_status = Dålig
|ekologisk_potential =
|kemisk_status-Hg = Ja
|försurning = Nej
|övergödning = Ja
|miljögifter-Hg = Ja
|främmande_arter =
|vattenuttag =
|flödesförändringar = Nej
|kontinuitetsförändringar = Nej
|morfologiska_förändringar = Ja

}}

'''Näsbysjön''' är en [[sjö]] i [[Sandvikens kommun]] i [[Gästrikland]] och ingår i {{Stat/Sverige/Sjöar/Huvudavrinningsområden|52000}}. Sjön är {{formatnum:7.7}} meter djup, har en yta på {{formatnum:3.71}} kvadratkilometer och befinner sig {{formatnum:62}} [[meter över havet]]. Sjön avvattnas av vattendraget ''Vallbyån''.

== Delavrinningsområde ==
Näsbysjön ingår i det [[delavrinningsområde]] (671772-154199) som [[SMHI]] kallar för ''Utloppet av Näsbysjön''. Medelhöjden är {{formatnum:73}} meter över havet och ytan är {{formatnum:14.43}} kvadratkilometer. Räknas de 20 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean {{formatnum:126.49}} kvadratkilometer. ''Vallbyån'' som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter {{formatnum:48}} kilometer.{{Sveriges sjöar ref|SVAR_2012_Delavrinningsomraden}} Avrinningsområdet består mestadels av [[skog]] (22 procent), [[öppen mark]] (14 procent) och [[jordbruk]] (24 procent). Avrinningsområdet har {{formatnum:3.71}} kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på {{formatnum:25.7}} procent. [[Bebyggelse]]n i området täcker en yta av {{formatnum:1.83}} kvadratkilometer eller 13 procent av avrinningsområdet.{{Sveriges sjöar ref|SVAR_2010_Delavrinningsomraden}}

== Se även ==
* [[Lista över insjöar i Sandvikens kommun]]

== Källor ==
<references/>
* {{Sveriges sjöar ref|Extern_lank_SMHI_Sjoar_vattendrag_avrinningsområden}}

== Externa länkar ==
* {{Sveriges sjöar ref|Extern_lank_SMHI_Vattenwebb}}
* {{Sveriges sjöar ref|Extern_lank_SMHI_SVAR}}
* {{VISS-länk|EUID=SE671665-154266|text=Näsbysjön på VISS}}

{{Robotskapad sjöartikel|datum=2013-08}}

[[Kategori:Insjöar i Gavleåns avrinningsområde]]
[[Kategori:Insjöar i Gästrikland]]
[[Kategori:Insjöar i Sandvikens kommun]]
[[Kategori:Insjöar i Sverige om minst två kvadratkilometer]]

title: Näsbysjön · Insjö

Land: Sverige

Län: Gävleborgs län

Kommun: Sandvikens kommun

Landskap: Gästrikland

Socken: Ovansjö socken

title: Mått

title: Flöden

Huvudavrinningsområde: Gavleåns huvudavrinningsområde (52000)

Utflöde: Vallbyån

title: Status

Ekologisk status: Dålig

Kemisk status (exkl. kvicksilver): God

title: Miljöproblem

Försurning: Nej

Övergödning: Ja

Miljögifter (exkl. kvicksilver): Ja

Flödesförändringar: Nej

Kontinuitetsförändringar: Nej

Morfologiska förändringar: Ja

title: Övrigt

Vattendistrikt: Vattenmyndigheten Bottenhavet (SE2)

Limnisk ekoregion: Norrlands kustland, under högsta kustlinjen

title: Delavrinningsområde

Namn: Utloppet av Näsbysjön

Avstånd till havet: 48 km


text:
# Why Don't You Love Me
Why Don't You Love Me è una bonus track dell'album di Beyoncé I Am... Sasha Fierce (2008), scritta dalla sorella Solange.

## Descrizione
Il brano, prodotto dalla stessa Beyoncé con Bama Boyz e scritto dalla sorella della cantante Solange Knowles. L'ispirazione per la canzone proviene dal periodo trascorso a Londra alla fine del tour The Beyoncé Experience per promuovere il secondo album in studio B'Day del 2006. La scrittura e la produzione della canzone sono iniziate a Londra e sono state terminate negli Stati Uniti all'inizio del 2008.

## Video musicale
Il videoclip di Why Don't You Love Me, presentato in anteprima su Vimeo il 4 maggio 2010, torna ad essere diretto da Melina Matsoukas, assidua collaboratrice di Beyoncé sin dal 2007. Il video ripropone in chiave anni cinquanta il modello della casalinga perfetta, interpretata da Beyoncé e viene caricato nel canale Vevo.

## Classifiche
| Classifica (2010) | Posizione massima |
| ----------------- | ----------------- |
| Australia         | 73                |
| Regno Unito       | 51                |

title: Why Don't You Love Me

wikitext:
{{F|singoli R&B|luglio 2010}}
{{S|singoli R&B}}
{{Album
|titolo = Why Don't You Love Me
|artista = Beyoncé
|tipo = Singolo
|giornomese = 5 maggio
|anno = 2010
|durata = 3:37
|album di provenienza = [[I Am... Sasha Fierce]]
|genere = Dance pop
|nota genere = <ref>{{cita web |url=http://fashionbombdaily.com/2010/05/06/video-why-dont-you-love-me-by-beyonce/ |titolo=Copia archiviata |accesso=1º febbraio 2013 |urlmorto=sì |urlarchivio=https://web.archive.org/web/20130407143153/http://fashionbombdaily.com/2010/05/06/video-why-dont-you-love-me-by-beyonce/ |dataarchivio=7 aprile 2013 }}</ref>
|etichetta = [[Columbia Records|Columbia]]
|produttore = Bama Boyz, Beyoncé
|registrato = 2008
|formati = [[Musica digitale|Download digitale]]
|immagine = Why Don't You Love Me.png
|didascalia = Screenshot tratto dal video del brano
|precedente = [[Video Phone]]
|anno precedente = 2009
|successivo = [[Run the World (Girls)]]
|anno successivo = 2011
}}
'''''Why Don't You Love Me''''' è una [[bonus track]] dell'album di [[Beyoncé]] ''[[I Am... Sasha Fierce]]'' (2008), scritta dalla sorella [[Solange Knowles|Solange]].

== Descrizione ==
Il brano, prodotto dalla stessa Beyoncé con Bama Boyz e scritto dalla sorella della cantante [[Solange Knowles]]. L'ispirazione per la canzone proviene dal periodo trascorso a [[Londra]] alla fine del tour [[The Beyoncé Experience]] per promuovere il secondo album in studio ''[[B'Day]]'' del 2006. La scrittura e la produzione della canzone sono iniziate a Londra e sono state terminate negli [[Stati Uniti d'America|Stati Uniti]] all'inizio del 2008.<ref>{{Cita web|url=http://www.mtv.com/news/articles/1643468/20100712/knowles_beyonce.jhtml|titolo=Beyoncé's 'Why Don't You Love Me' Almost Didn't Happen, Bama Boyz Say|sito=[[MTV News]]|data=12 luglio 2010|accesso=30 aprile 2025|urlarchivio=https://web.archive.org/web/20100716131005/http://www.mtv.com/news/articles/1643468/20100712/knowles_beyonce.jhtml|dataarchivio=16 luglio 2010|urlmorto=si}}</ref>

== Video musicale ==
Il [[videoclip]] di ''Why Don't You Love Me'', presentato in anteprima su [[Vimeo]] il 4 maggio [[2010]], torna ad essere diretto da [[Melina Matsoukas]], assidua collaboratrice di Beyoncé sin dal [[2007]].<ref>{{Cita web|lingua=en|autore=Melanie Bertoldi|url=https://www.billboard.com/music/music-news/beyonces-smokin-in-why-dont-you-love-me-video-958365/|titolo=Beyonce’s Smokin’ in “Why Don’t You Love Me” Video|sito=[[Billboard]]|data=4 maggio 2010|accesso=30 aprile 2025}}</ref> Il video ripropone in chiave [[anni 1950|anni cinquanta]] il modello della casalinga perfetta, interpretata da Beyoncé e viene caricato nel canale [[Vevo]].<ref>{{Cita web|url=https://tg24.sky.it/spettacolo/2010/05/03/beyonce_why_don_t_you_love_me|titolo=Beyoncé casalinga sexy nel video di 'Why don't you love me'|sito=[[Sky TG24]]|data=3 maggio 2010|accesso=30 aprile 2025}}</ref>

== Classifiche ==

{| class="wikitable sortable"
|-
! Classifica (2010)
! Posizione massima
|-
| [[ARIA Charts|Australia]]<ref>{{Cita web|url=http://pandora.nla.gov.au/pan/23790/20100611-0000/Issue1059.pdf|titolo=Week Commencing ~ 14 June 2010 ~ Issue #1059|sito=[[ARIA Charts]]|data=14 giugno 2010|accesso=30 aprile 2025|urlarchivio=https://webarchive.nla.gov.au/awa/20100610140000/http://pandora.nla.gov.au/pan/23790/20100611-0000/Issue1059.pdf|dataarchivio=10 giugno 2010|urlmorto=si}}</ref>
| 73
|-
| [[Official Singles Chart|Regno Unito]]<ref>{{Cita web|lingua=en|url=https://www.officialcharts.com/songs/beyonce-why-dont-you-love-me/|titolo=Beyoncé – Why Don't You Love Me|sito=[[Official Charts Company]]|data=11 settembre 2010|accesso=30 aprile 2025}}</ref>
|51
|-
|}

== Note ==
<references/>

== Collegamenti esterni ==
* {{Collegamenti esterni}}

{{Beyoncé}}
{{Portale|musica}}

title: Why Don't You Love Me · singolo discografico

Artista: Beyoncé

Pubblicazione: 5 maggio 2010

Album di provenienza: I Am... Sasha Fierce

Genere: Dance pop

Etichetta: Columbia

Produttore: Bama Boyz, Beyoncé

Formati: Download digitale

title: Beyoncé - cronologia

Beyoncé - cronologia: Singolo precedente · Video Phone(2009)Singolo successivo · Run the World (Girls)(2011)


text:
# Conferenza Internazionale dei Partiti e delle Organizzazioni Marxisti-Leninisti (International Newsletter)
La Conferenza Internazionale dei Partiti e delle Organizzazioni Marxisti-Leninisti (conosciuta con la sigla inglese ICMLPO) è un'organizzazione internazionale che raggruppa partiti comunisti da tutti i paesi che aderiscono al marxismo-leninismo e al pensiero di Mao Zedong. È organizzata da un gruppo di coordinamento comune (Joint Coordination Group) e si tiene ogni due o tre anni. L'ultima ICMLPO si è tenuta nel 2007.
L'ICMLPO fu fondata all'alba degli anni Ottanta dal Partito Comunista delle Filippine e dal Partito Marxista-Leninista Tedesco. Tuttora quest'ultimo ne è l'organizzatore principale. Nel 1984, una corrente più estremistica, guidata da Sendero Luminoso, fondò dall'ICMLPO il Movimento Internazionalista Rivoluzionario.
Per differenziarla dall'ICMLPO (Unità e Lotta), di ispirazione hoxhaista, cioè vicina alle posizioni del decaduto Partito del Lavoro d'Albania, all'ICMLPO maoista è frequentemente aggiunta la dicitura International Newsletter, dal nome del suo periodico.

## Partecipanti

### Partecipanti alla 10ª conferenza (2011)
Partecipanti:
- Partito Comunista Rivoluzionario (Argentina)
- Partito Comunista del Bangladesh (Bangladesh)
- Partito Comunista (Marxista–Leninista–Maoista) di Bolivia (Bolivia)
- Organizzazione Rivoluzionaria del Congo
- Partito Comunista (Marxista–Leninista) (Repubblica Dominicana)
- Organizzazione Comunista Marxista-Leninista - Via Proletaria (Francia)
- Partito Marxista-Leninista di Germania (Germania)
- Commissione Centrale Provvisoria, CPI (ML) (India)
- Partito Toilers' d'Iran (Iran)
- Organizzazione Comunista del Lussemburgo (Lussemburgo)
- Gruppo di Marxisti-Leninisti/Alba Rossa (Paesi Bassi)
- Partito Comunista (Marxista-Leninista) di Panama (Panama)
- Partito Comunista delle Filippine (Filippine)
- Partito Bolscevico (Nord Kurdistan-Turchia) (Turchia)
- Partito Comunista di Turchia/Marxista–Leninista (Turchia)
- Partito Comunista Rivoluzionario (Uruguay)
- Organizzazione Rivoluzionaria del Lavoro (Stati Uniti)

### Partecipanti alla 9ª Conferenza (2007)
Fra i seguenti partecipanti, quelli con un asterisco (*) si trovano su posizioni critiche.
- Organizzazione Marxista-Leninista dell'Afghanistan (Afghanistan)
- Partito Comunista Rivoluzionario (Argentina)
- Partito dei Lavoratori del Bangladesh (Bangladesh)
- Partito Comunista della Bolivia Marxista-Leninista-Maoista (Bolivia)*
- Partito Comunista di Colombia - Maoista (Colombia)
- Partito Comunista delle Filippine (Filippine)
- Organizzazione Comunista Marxista-Leninista - Via Proletaria (Francia)
- Partito Marxista-Leninista Tedesco (Germania)
- Organizzazione Comunista di Grecia (Grecia)
- Partito Comunista d'India (marxista-leninista) (India)*
- Comitato Centrale Provvisorio, Partito Comunista d'India (marxista-leninista) (India)
- Partito degli Operai dell'Iran (Iran)
- Comitati di Appoggio alla Resistenza Comunista (Italia)
- Partito dei Comunisti Italiani (Italia)*
- Organizzazione Comunista del Lussemburgo (Lussemburgo)
- Partito Comunista del Nepal (Mashal) (Nepal)*
- Gruppo dei Marxisti-Leninisti/Rode Morgen (Paesi Bassi)
- Partito Comunista (marxista-leninista) di Panama (Panama)
- Partito Comunista del Perù (marxista-leninista) (Perù)
- Partija Rada (Serbia)
- Partito Comunista del Sudafrica (marxista-leninista) (Sudafrica)
- Partito Comunista della Turchia/Marxista-Leninista (Turchia)
- Partito Comunista Rivoluzionario (Uruguay)
- Ray O. Light Group (Stati Uniti d'America)
- Revindo, organizzazione rivoluzionaria dell'Asia sud-orientale

### Partecipanti alla 8ª Conferenza (2004)
- Organizzazione Marxista-Leninista dell'Afghanistan (Afghanistan)
- Partito Comunista Rivoluzionario (Argentina)
- Partito dei Lavoratori del Bangladesh (Bangladesh)
- Partito Comunista della Bolivia (marxista-leninista) (Bolivia)
- Partito Comunista di Colombia - Maoista (Colombia)
- Organizzazione Rivoluzionaria del Congo (Congo)
- Partito Comunista (Marxista-Leninista) (Repubblica Dominicana)
- Partito Comunista delle Filippine (Filippine)
- Organizzazione Comunista Marxista-Leninista - Via Proletaria (Francia)
- Partito Marxista-Leninista Tedesco (Germania)
- Organizzazione Comunista della Grecia (Grecia)
- Partito Comunista d'India (marxista-leninista)-Janashakti (India)
- Partito Comunista d'India (marxista-leninista)-Red Flag (India)
- Comitato Centrale Provvisorio, Partito Comunista d'India (marxista-leninista) (India)
- Organizzazione Comunista del Lussemburgo (Lussemburgo)
- Partito Comunista del Nepal (Centro d'Unità-Mashal) (Nepal)
- Partito Comunista dei Lavoratori (Norvegia)
- Gruppo dei Marxisti-Leninisti/Rode Morgen (Paesi Bassi)
- Partito Comunista (marxista-leninista) di Panama (Panama)
- Movimento Popolare Rivoluzionario Paraguay Pyahura (Paraguay)
- Partito Maoista Russo (Russia)
- Partito del Lavoro (Serbia)
- Partito Comunista del Sud Africa (marxista-leninista) (Sudafrica)
- Partito Comunista della Turchia/Marxista-Leninista (Turchia)
- Partito Bolscevico (Kurdistan del Nord-Turchia) (Turchia)
- Partito Comunista Rivoluzionario (Uruguay)
- Ray O. Light Group (Stati Uniti d'America)
- Revindo, organizzazione rivoluzionaria dell'Asia sud-orientale

wikitext:
{{F|partiti politici|dicembre 2008}}
{{Partito politico
|nome = Conferenza Internazionale dei Partiti e delle Organizzazioni Marxisti-Leninisti
|nome2 = International Conference of Marxist–Leninist Parties and Organizations
|nome3 =
|logo =
|leader =
|segretario =
|presidente =
|vicesegretario =
|vicepresidente =
|coordinatore =
|portavoce =
|stato = INT
|fondazione =
|dissoluzione =
|sede =
|partito =
|ideologia = [[Comunismo]]
[[Marxismo-Leninismo]]
[[Maoismo]]
|collocazione = [[Estrema sinistra]]
|testata = ''International Newsletter''
|anno iscritti =
|colori = rosso
}}

La '''Conferenza Internazionale dei Partiti e delle Organizzazioni Marxisti-Leninisti''' (conosciuta con la sigla inglese '''ICMLPO''') è un'organizzazione internazionale che raggruppa partiti comunisti da tutti i paesi che aderiscono al [[marxismo-leninismo]] e al [[maoismo|pensiero di Mao Zedong]]. È organizzata da un gruppo di coordinamento comune (''Joint Coordination Group'') e si tiene ogni due o tre anni. L'ultima ICMLPO si è tenuta nel [[2007]].

L'ICMLPO fu fondata all'alba degli anni Ottanta dal [[Partito Comunista delle Filippine (1968)|Partito Comunista delle Filippine]] e dal [[Partito Marxista-Leninista di Germania|Partito Marxista-Leninista Tedesco]]. Tuttora quest'ultimo ne è l'organizzatore principale. Nel [[1984]], una corrente più estremistica, guidata da [[Sendero Luminoso]], fondò dall'ICMLPO il [[Movimento Internazionalista Rivoluzionario]].

Per differenziarla dall'[[Conferenza internazionale dei partiti e delle organizzazioni marxisti-leninisti (Unità e lotta)|ICMLPO (Unità e Lotta)]], di ispirazione [[hoxhaismo|hoxhaista]], cioè vicina alle posizioni del decaduto [[Partito del Lavoro d'Albania]], all'ICMLPO maoista è frequentemente aggiunta la dicitura ''International Newsletter'', dal nome del suo periodico.

== Partecipanti ==

=== Partecipanti alla 10ª conferenza (2011) ===
Partecipanti:<ref name=":0">{{Cita web|url=https://www.icmlpo.de/|titolo=ICMLPO-International Conference of Marxist-Leninist Parties and Organizations|accesso=2020-04-18}}</ref>

* [[Partito Comunista Rivoluzionario (Argentina)|Partito Comunista Rivoluzionario]] ([[Argentina]])
* [[Partito Comunista del Bangladesh]] ([[Bangladesh]])
* [[Partito Comunista (Marxista–Leninista–Maoista) di Bolivia]] ([[Bolivia]])
* [[Organizzazione Rivoluzionaria del Congo]]
* [[Partito Comunista (Marxista–Leninista) della Repubblica Dominicana|Partito Comunista (Marxista–Leninista)]] ([[Repubblica Dominicana]])
* [[Organizzazione Comunista Marxista-Leninista - Via Proletaria]] ([[Francia]])
* [[Partito Marxista-Leninista di Germania]] ([[Germania]])
* [[Commissione Centrale Provvisoria, CPI (ML)]] ([[India]])
* Partito Toilers' d'Iran ([[Iran]])
* [[Organizzazione Comunista del Lussemburgo]] ([[Lussemburgo]])
* [[Gruppo di Marxisti-Leninisti/Alba Rossa]] ([[Paesi Bassi]])
* Partito Comunista (Marxista-Leninista) di Panama ([[Panama]])
* [[Partito Comunista delle Filippine (1968)|Partito Comunista delle Filippine]] ([[Filippine]])
* [[Partito Bolscevico (Nord Kurdistan-Turchia)]] ([[Turchia]])
* Partito Comunista di Turchia/Marxista–Leninista (Turchia)
* [[Partito Comunista Rivoluzionario (Uruguay)|Partito Comunista Rivoluzionario]] ([[Uruguay]])
* Organizzazione Rivoluzionaria del Lavoro ([[Stati Uniti d'America|Stati Uniti]])

=== Partecipanti alla 9ª Conferenza (2007) ===
Fra i seguenti partecipanti, quelli con un asterisco (*) si trovano su posizioni critiche<ref name=":0" />.

* [[Organizzazione Marxista-Leninista dell'Afghanistan]] ([[Afghanistan]])
* [[Partito Comunista Rivoluzionario (Argentina)|Partito Comunista Rivoluzionario]] ([[Argentina]])
* [[Partito dei Lavoratori del Bangladesh]] ([[Bangladesh]])
* [[Partito Comunista della Bolivia Marxista-Leninista-Maoista]] ([[Bolivia]])*
* Partito Comunista di Colombia - Maoista ([[Colombia]])
* [[Partito Comunista delle Filippine (1968)|Partito Comunista delle Filippine]] ([[Filippine]])
* [[Organizzazione Comunista Marxista-Leninista - Via Proletaria]] ([[Francia]])
* [[Partito Marxista-Leninista di Germania|Partito Marxista-Leninista Tedesco]] ([[Germania]])
* [[Organizzazione Comunista di Grecia]] ([[Grecia]])
* [[Partito Comunista d'India (marxista-leninista)]] ([[India]])*
* [[Comitato Centrale Provvisorio, Partito Comunista d'India (marxista-leninista)]] ([[India]])
* [[Partito degli Operai dell'Iran]] ([[Iran]])
* [[Comitati di Appoggio alla Resistenza Comunista]] ([[Italia]])
* [[Partito dei Comunisti Italiani]] ([[Italia]])*
* [[Organizzazione Comunista del Lussemburgo]] ([[Lussemburgo]])
* [[Partito Comunista del Nepal (Mashal)]] ([[Nepal]])*
* [[Gruppo dei Marxisti-Leninisti/Rode Morgen]] ([[Paesi Bassi]])
* [[Partito Comunista (marxista-leninista) di Panama]] ([[Panama]])
* [[Partito Comunista del Perù (marxista-leninista)]] ([[Perù]])
* [[Partito del Lavoro (Serbia)|Partija Rada]] ([[Serbia]])
* [[Partito Comunista del Sudafrica (marxista-leninista)]] ([[Sudafrica]])
* [[Partito Comunista della Turchia/Marxista-Leninista]] ([[Turchia]])
* [[Partito Comunista Rivoluzionario (Uruguay)|Partito Comunista Rivoluzionario]] ([[Uruguay]])
* [[Ray O. Light Group]] ([[Stati Uniti d'America]])
* [[Revindo]], organizzazione rivoluzionaria dell'[[Asia]] sud-orientale

=== Partecipanti alla 8ª Conferenza (2004) ===

* [[Organizzazione Marxista-Leninista dell'Afghanistan]] ([[Afghanistan]])
* [[Partito Comunista Rivoluzionario (Argentina)|Partito Comunista Rivoluzionario]] ([[Argentina]])
* [[Partito dei Lavoratori del Bangladesh]] ([[Bangladesh]])
* [[Partito Comunista della Bolivia (marxista-leninista)]] ([[Bolivia]])
* Partito Comunista di Colombia - Maoista ([[Colombia]])
* [[Organizzazione Rivoluzionaria del Congo]] ([[Repubblica del Congo|Congo]])
* [[Partito Comunista (marxista-leninista) (Repubblica Dominicana)|Partito Comunista (Marxista-Leninista)]] ([[Repubblica Dominicana]])
* [[Partito Comunista delle Filippine (1968)|Partito Comunista delle Filippine]] ([[Filippine]])
* [[Organizzazione Comunista Marxista-Leninista - Via Proletaria]] ([[Francia]])
* [[Partito Marxista-Leninista di Germania|Partito Marxista-Leninista Tedesco]] ([[Germania]])
* [[Organizzazione Comunista della Grecia]] ([[Grecia]])
* [[Partito Comunista d'India (marxista-leninista)-Janashakti]] ([[India]])
* [[Partito Comunista d'India (marxista-leninista)-Red Flag]] ([[India]])
* [[Comitato Centrale Provvisorio, Partito Comunista d'India (marxista-leninista)]] ([[India]])
* [[Organizzazione Comunista del Lussemburgo]] ([[Lussemburgo]])
* [[Partito Comunista del Nepal (Centro d'Unità-Mashal)]] ([[Nepal]])
* [[Partito Comunista dei Lavoratori (Norvegia)|Partito Comunista dei Lavoratori]] ([[Norvegia]])
* [[Gruppo dei Marxisti-Leninisti/Rode Morgen]] ([[Paesi Bassi]])
* [[Partito Comunista (marxista-leninista) di Panama]] ([[Panama]])
* [[Movimento Popolare Rivoluzionario Paraguay Pyahura]] ([[Paraguay]])
* [[Partito Maoista Russo]] ([[Russia]])
* [[Partito del Lavoro (Serbia)|Partito del Lavoro]] ([[Serbia]])
* [[Partito Comunista del Sud Africa (marxista-leninista)]] ([[Sudafrica]])
* [[Partito Comunista della Turchia/Marxista-Leninista]] ([[Turchia]])
* [[Partito Bolscevico (Kurdistan del Nord-Turchia)]] ([[Turchia]])
* [[Partito Comunista Rivoluzionario (Uruguay)|Partito Comunista Rivoluzionario]] ([[Uruguay]])
* [[Ray O. Light Group]] ([[Stati Uniti d'America]])
* [[Revindo]], organizzazione rivoluzionaria dell'[[Asia]] sud-orientale

== Note ==
<references/>

== Collegamenti esterni ==
* {{Collegamenti esterni}}

{{Partiti comunisti in Africa}}
{{Partiti comunisti in America}}
{{Partiti comunisti in Asia}}
{{Partiti comunisti in Europa}}
{{portale|comunismo}}

[[Categoria:Partiti comunisti]]
[[Categoria:Organizzazioni internazionali di partiti politici]]
[[Categoria:Maoismo]]

Stato: Internazionale

Ideologia: Comunismo · Marxismo-Leninismo · Maoismo

Collocazione: Estrema sinistra


text:
# Infurcitinea tauridella
Infurcitinea tauridella is een vlinder uit de familie echte motten (Tineidae). De wetenschappelijke naam is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1968 door Petersen.
De soort komt voor in Europa.

wikiname: nlwiki

title: Infurcitinea tauridella

in_language: nl

wikitext:
{{Taxobox vlinder
| naam = ''Infurcitinea tauridella''
| titelweergave = cursief
| afbeelding =
| afbeeldingtekst =
| familie = [[Echte motten|Tineidae]] (Echte motten)
| geslacht = ''[[Infurcitinea]]''
| w-naam = ''Infurcitinea tauridella''
| auteur = Petersen
| datum = 1968
| haakjes =
| species = Infurcitinea tauridella
| commons =
}}
'''''Infurcitinea tauridella''''' is een [[vlinders|vlinder]] uit de familie [[echte motten]] (Tineidae). De wetenschappelijke naam is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1968 door Petersen.

De soort komt voor in [[Europa (werelddeel)|Europa]].

{{Appendix|2=
* {{Link Fauna Europaea|id=433289|naam=''Infurcitinea tauridella''}}
}}
{{Beginnetje|biologie|2013|03|26}}

[[Categorie:Infurcitinea|tauridella]]
[[Categorie:Dier uit het Palearctisch gebied]]

title: Infurcitinea tauridella

Rijk: Animalia (Dieren)

Stam: Arthropoda (Geleedpotigen)

Klasse: Insecta (Insecten)

Orde: Lepidoptera (Vlinders)

Familie: Tineidae (Echte motten)

Geslacht: Infurcitinea

title: Soort

Portaal: Biologie · Insecten


text:
# Реже Сідон
Реже Сідон (угор. Szidon Rezső, 1899 — 5 березня 1931, Будапешт) — угорський футболіст, що грав на позиції лівого крайнього нападника. Відомий виступами за клуб «Уйпешт», а також національну збірну Угорщини.

## Клубна кар'єра
У складі «Уйпешт» дебютував у сезоні 1917–1918 і грав до сезону 1926-1927. Грав на позиції лівого крайнього нападника. Його партнерами по лінії нападу клубу були Йожеф Шаллер, Іштван Прібой, Нандор Паулус, Лайош Коша, Йожеф Єсмаш та інші.
З командою тричі ставав срібним призером чемпіонату Угорщини і тричі бронзовим призером.
Фіналіст Кубка Угорщини 1922 року, коли «Уйпешт» у вирішальному матчі поступився «Ференцварошу» з рахунком 0:1 і 1923 року, коли «Уйпешт» у вирішальному матчі поступився МТК з рахунком 1:4. Втретє зіграв у фіналі кубка у 1926 році, а його клуб знову програв МТК з рахунком 0:4.
З появою у команді лівого нападника Габора Сабо, почав втрачати місце в основі команди. Останню гру у чемпіонаті зіграв наприкінці 1926 року. Загалом у складі «Уйпешта» зіграв у чемпіонаті не менше 141 матчу і забив 18 голів.

## Виступи за збірну
7 листопада 1920 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Угорщини в грі проти збірної Австрії (1:2). У 1921 році грав за команду Угорщина-Б у матчі зі збірною Дебрецена (5:1)
Ще дві гри у складі першої збірної зіграв у 1926 році.
Помер 5 березня 1931 року на 32-му році життя у місті Будапешт.

## Досягнення
- Срібний призер Чемпіонату Угорщини: (3)

«Уйпешт»: 1920–1921, 1922–1923, 1926–1927
- Бронзовий призер Чемпіонату Угорщини: (3)

«Уйпешт»: 1918–1919, 1921–1922, 1923–1924
- Фіналіст Кубка Угорщини: (3)

«Уйпешт»: 1922, 1923, 1925

### Статистика виступів за збірну
| Дата       | Місто    | Господарі | Результат | Гості    | Турнір           | Голи | Примітки |
| ---------- | -------- | --------- | --------- | -------- | ---------------- | ---- | -------- |
| 07/11/1920 | Будапешт | Угорщина  | 1 – 2     | Австрія  | товариський матч | -    |          |
| 14/02/1926 | Брюссель | Бельгія   | 0 – 2     | Угорщина | товариський матч | -    |          |
| 20/08/1926 | Будапешт | Угорщина  | 4 – 1     | Польща   | товариський матч | -    |          |
| Усього     |          | Матчів    | 3         |          | Голів            | 0    |          |

wikiname: ukwiki

title: Реже Сідон

in_language: uk

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Реже Сідон
| зображення =
| підпис =
| повне-ім'я =
| місце-народження =
| країна-народження =
| дата-народження = 1899
| дата-смерті = 5.03.1931
| місце-смерті = [[Будапешт]], [[Угорщина]]
| зріст =
| вага =
| позиція = [[Нападник (футбол)|лівий нападник]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1917–1927 | {{Прапорець|HUN|1925}} |«[[Уйпешт (футбольний клуб)|Уйпешт]]»|141+|18+}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|1920–1926 |{{Прапорець|HUN|1925}}| [[збірна Угорщини з футболу|Угорщина]] |3|0}}
{{Футболіст кінець}}
}}

'''Реже Сідон''' ({{lang-hu|{{угорське ім'я|Szidon Rezső}}}}, [[1899]] — [[5 березня]] [[1931]], [[Будапешт]]) — угорський [[футбол]]іст, що грав на позиції [[Нападник (футбол)|лівого крайнього нападника]]. Відомий виступами за клуб «[[Уйпешт (футбольний клуб)|Уйпешт]]», а також [[збірна Угорщини з футболу|національну збірну Угорщини]].

== Клубна кар'єра ==
У складі «[[Уйпешт (футбольний клуб)|Уйпешт]]» дебютував у сезоні [[Сезон ФК «Уйпешт» 1917—1918|1917–1918]] і грав до сезону [[Сезон ФК «Уйпешт» 1926—1927|1926-1927]]. Грав на позиції [[Нападник (футбол)|лівого крайнього нападника]]. Його партнерами по лінії нападу клубу були [[Йожеф Шаллер]], [[Іштван Прібой]], [[Нандор Паулус]], [[Лайош Коша (футболіст)|Лайош Коша]], [[Йожеф Єсмаш]] та інші.

З командою тричі ставав срібним призером [[Чемпіонат Угорщини з футболу|чемпіонату Угорщини]] і тричі бронзовим призером.

Фіналіст [[Кубок Угорщини з футболу|Кубка Угорщини]] [[Кубок Угорщини з футболу 1921—1922|1922]] року, коли «Уйпешт» у вирішальному матчі поступився «[[Ференцварош]]у» з рахунком 0:1<ref>[https://www.magyarfutball.hu/hu/merkozesek/1922-08-20/ferencvaros-ujpest Подробиці фіналу кубка Угорщини 1922]</ref> і [[Кубок Угорщини з футболу 1922—1923|1923]] року, коли «Уйпешт» у вирішальному матчі поступився [[МТК (Будапешт)|МТК]] з рахунком 1:4<ref>[https://www.magyarfutball.hu/hu/merkozesek/1923-06-17/mtk-ujpest Подробиці фіналу кубка Угорщини 1923]</ref>. Втретє зіграв у фіналі кубка у 1926 році, а його клуб знову програв [[МТК (Будапешт)|МТК]] з рахунком 0:4<ref>[https://www.magyarfutball.hu/hu/merkozesek/1926-03-28/mtk-ujpest Подробиці фіналу кубка Угорщини 1925]</ref>.

З появою у команді лівого нападника [[Габор Сабо (футболіст)|Габора Сабо]], почав втрачати місце в основі команди. Останню гру у чемпіонаті зіграв наприкінці 1926 року. Загалом у складі «[[Уйпешт (футбольний клуб)|Уйпешта]]» зіграв у чемпіонаті не менше 141 матчу і забив 18 голів<ref>Статистика кількох післявоєнних сезонів неповна</ref>.

== Виступи за збірну ==
[[7 листопада]] [[1920]] року дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Угорщини з футболу|національної збірної Угорщини]] в грі проти [[Збірна Австрії з футболу|збірної Австрії]] (1:2). У 1921 році грав за команду Угорщина-Б у матчі зі збірною [[Дебрецен]]а (5:1)<ref>[https://www.magyarfutball.hu/hu/merkozesek/1921-04-24/debrecen-magyarorszag_b Подробиці матчу]</ref>

Ще дві гри у складі першої збірної зіграв у 1926 році.

Помер [[5 березня]] [[1931]] року на 32-му році життя у місті [[Будапешт]].

== Досягнення ==
* Срібний призер [[Чемпіонат Угорщини з футболу|Чемпіонату Угорщини]]: '''(3)'''
: «[[Уйпешт (футбольний клуб)|Уйпешт]]»: [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1920—1921|1920–1921]], [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1922—1923|1922–1923]], [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1926—1927|1926–1927]]
* Бронзовий призер [[Чемпіонат Угорщини з футболу|Чемпіонату Угорщини]]: '''(3)'''
: «[[Уйпешт (футбольний клуб)|Уйпешт]]»: [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1918—1919|1918–1919]], [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1921—1922|1921–1922]], [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1923—1924|1923–1924]]
* Фіналіст [[Кубок Угорщини з футболу|Кубка Угорщини]]: '''(3)'''
: «[[Уйпешт (футбольний клуб)|Уйпешт]]»: [[Кубок Угорщини з футболу 1921—1922|1922]], [[Кубок Угорщини з футболу 1922—1923|1923]], [[Кубок Угорщини з футболу 1924—1925 |1925]]<ref>Фінал відбувся в березні 1926 року</ref>

=== Статистика виступів за збірну ===
{{Матчі за збірну початок|HUN 1918-1940}}
{{Матчі за збірну|07/11/1920|Будапешт|HUN 1918-1940|1|2|AUT||Тов}}
{{Матчі за збірну|14/02/1926|Брюссель|BEL|0|2|HUN 1918-1940||Тов}}
{{Матчі за збірну|20/08/1926|Будапешт|HUN 1918-1940|4|1|POL||Тов}}
{{Матчі за збірну кінець|3|0}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.magyarfutball.hu/hu/szemelyek/adatlap/973/szidon_rezso Профіль на magyarfutball.hu] {{ref-hu}}
* [http://www.nela.hu/nch_pid.php?id=8078 Статистика виступів у чемпіонаті Угорщини] {{ref-hu}}
* [https://eu-football.info/_player.php?id=20608 Матчі за збірну] {{ref-en}}
* [http://www.tempofradi.hu/szidon-rezso згадка на tempofradi.hu] {{ref-hu}}

{{DEFAULTSORT:Сідон, Реже}}
[[Категорія:Угорські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Угорщини з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Уйпешта»]]
[[Категорія:Померли в Будапешті]]

title: Особисті дані

Смерть: 5 березня 1931

Позиція: лівий нападник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Уйпешт» · 141+ · (18+)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Угорщина · 3 · (0)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.


text:
# Wallace Duffy
Wallace Duffy (* 12. April 1999) ist ein schottischer Fußballspieler, der zuletzt bei Inverness Caledonian Thistle unter Vertrag stand.

## Karriere

### Verein
Wallace Duffy begann seine Karriere bei den Glasgow Rangers, bevor er innerhalb seiner Jugendzeit zum Erzrivalen Celtic Glasgow wechselte. Er spielte zuletzt für die U20-Mannschaft der Bhoys, wo er unter anderem Spiele im Scottish League Challenge Cup absolvierte. Nachdem sein Vertrag in Glasgow ausgelaufen war, unterschrieb er im Juni 2019 einen Vertrag beim schottischen Erstligisten FC St. Johnstone. In seiner ersten Profisaison absolvierte er für den Klub aus Perth elf Ligaspiele in der Scottish Premiership. Im Oktober 2020 wurde sein Vertrag bei St. Johnstone aufgelöst. Später in diesem Monat unterschrieb er einen Vertrag beim Zweitligisten Inverness Caledonian Thistle. Mit dem Zweitligisten erreichte er 2023 das Finale im schottischen Pokal, das er mit der Mannschaft gegen Celtic Glasgow mit 1:3 verlor.

### Nationalmannschaft
Wallace Duffy spielte von 2015 bis 2016 dreimal für die Schottische U17-Nationalmannschaft und erzielte ein Tor gegen Italien. Ab dem Jahr 2017 war er in der U19 aktiv und absolvierte sieben Länderspiele, bei denen er einmal gegen Luxemburg traf.

wikiname: dewiki

title: Wallace Duffy

in_language: de

wikitext:
{{Infobox Fußballspieler
| kurzname            =
| bildname            =
| bildunterschrift    =
| langname            =
| geburtstag          = [[12. April]] [[1999]]
| größe               = 173 cm
| geburtsort          =
| geburtsland         = [[Schottland]]
| position            = [[Außenverteidiger]]
| jugendvereine_tabelle =
{{Team-Station||[[Glasgow Rangers]]}}
{{Team-Station|{{0|0000}}–2019|[[Celtic Glasgow]]}}
| vereine_tabelle =
{{Team-Station|2019–2020|[[FC St. Johnstone]]|11 (0)}}
{{Team-Station|2020–2024|[[Inverness Caledonian Thistle]]|75 (3)}}
| nationalmannschaft_tabelle =
{{Team-Station|2015–2016|[[Schottische Fußballnationalmannschaft (U-17-Junioren)|Schottland U17]]|3 (1)}}
{{Team-Station|2017–2018|[[Schottische Fußballnationalmannschaft (U-19-Junioren)|Schottland U19]]|7 (1)}}
| trainer_tabelle =
| lgupdate            = Saisonende 2023/24
| nmupdate            =
}}
'''Wallace Duffy''' (* [[12. April]] [[1999]]) ist ein [[Schottland|schottischer]] [[Fußball]]spieler, der zuletzt bei [[Inverness Caledonian Thistle]] unter Vertrag stand.

== Karriere ==
=== Verein ===
Wallace Duffy begann seine Karriere bei den [[Glasgow Rangers]], bevor er innerhalb seiner Jugendzeit zum Erzrivalen [[Celtic Glasgow]] wechselte. Er spielte zuletzt für die U20-Mannschaft der Bhoys, wo er unter anderem Spiele im [[Scottish League Challenge Cup]] absolvierte. Nachdem sein Vertrag in Glasgow ausgelaufen war, unterschrieb er im Juni 2019 einen Vertrag beim schottischen Erstligisten [[FC St. Johnstone]].<ref>{{Internetquelle|url=https://www.bbc.com/sport/football/48707493|titel=St Johnstone sign goalkeeper Elliott Parish & defender Wallace Duffy|hrsg=BBC Sport|datum=2019-06-20|abruf=2023-06-10|sprache=en}}</ref> In seiner ersten Profisaison absolvierte er für den Klub aus [[Perth (Schottland)|Perth]] elf Ligaspiele in der [[Scottish Premiership]]. Im Oktober 2020 wurde sein Vertrag bei St. Johnstone aufgelöst. Später in diesem Monat unterschrieb er einen Vertrag beim Zweitligisten [[Inverness Caledonian Thistle]]. Mit dem Zweitligisten erreichte er 2023 das Finale im [[Scottish FA Cup 2022/23|schottischen Pokal]], das er mit der Mannschaft gegen Celtic Glasgow mit 1:3 verlor.

=== Nationalmannschaft ===
Wallace Duffy spielte von 2015 bis 2016 dreimal für die [[Schottische Fußballnationalmannschaft (U-17-Junioren)|Schottische U17-Nationalmannschaft]] und erzielte ein Tor gegen [[Italienische Fußballnationalmannschaft (U-17-Junioren)|Italien]]. Ab dem Jahr 2017 war er in der [[Schottische Fußballnationalmannschaft (U-19-Junioren)|U19]] aktiv und absolvierte sieben Länderspiele, bei denen er einmal gegen [[Luxemburgische Fußballnationalmannschaft (U-19-Junioren)|Luxemburg]] traf.

== Weblinks ==
* {{Transfermarkt|388159}}
* {{soccerbase|107054}}
* {{ScottishFA|169805}}

== Einzelnachweise ==
<references />

{{SORTIERUNG:Duffy, Wallace}}
[[Kategorie:Fußballspieler (FC St. Johnstone)]]
[[Kategorie:Fußballspieler (Inverness Caledonian Thistle)]]
[[Kategorie:Schotte]]
[[Kategorie:Brite]]
[[Kategorie:Geboren 1999]]
[[Kategorie:Mann]]

{{Personendaten
|NAME=Duffy, Wallace
|ALTERNATIVNAMEN=
|KURZBESCHREIBUNG=schottischer Fußballspieler
|GEBURTSDATUM=12. April 1999
|GEBURTSORT=[[Schottland]]
|STERBEDATUM=
|STERBEORT=
}}

title: Personalia

Geburtsort: Schottland

Position: Außenverteidiger

title: Junioren

Jahre: Station

Celtic Glasgow

title: Herren

Jahre: Station · Spiele (Tore)1

FC St. Johnstone · 11 (0)

Inverness Caledonian Thistle · 75 (3)

title: Nationalmannschaft

Jahre: Auswahl · Spiele (Tore)

Schottland U17 · 3 (1)

Schottland U19 · 7 (1)

Nationalmannschaft: 1 Angegeben sind nur Ligaspiele. · Stand: Saisonende 2023/24


text:
# Loranzè
Loranzè (piemontesisch Loransé) ist eine Gemeinde in der italienischen Metropolitanstadt Turin (TO), Region Piemont.

## Lage und Einwohner
Loranzè liegt knapp 50 km nördlich von Turin. Das Gemeindegebiet umfasst eine Fläche von 4 km² und hat 1141 Einwohner (Stand 31. Dezember 2023).
Die Nachbargemeinden sind Fiorano Canavese, Salerano Canavese, Samone, Lugnacco, Colleretto Giacosa und Parella.

title: Loranzè

wikitext:
{{Infobox Gemeinde in Italien
| nomeComune         = Loranzè
| regione            = Piemont
| provincia          = Turin
| linkStemma         = Loranzè-Wappen.png
| siglaRegione       = PMN
| siglaProvincia     = TO
| latitudineGradi    = 45
| latitudineMinuti   = 26
| latitudineSecondi  = 0
| longitudineGradi   = 7
| longitudineMinuti  = 49
| longitudineSecondi = 0
| mappaX             = 33
| mappaY             = 58
| altitudine         = 243
| superficie         = 4
| frazioni           =
| comuniLimitrofi    = [[Colleretto Giacosa]], [[Fiorano Canavese]], [[Lugnacco]], [[Parella]], [[Salerano Canavese]], [[Samone (Piemont)|Samone]]
| cap                = 10010
| prefisso           = 0125
| istat              = 001137
| fiscale            = E683
| nomeAbitanti       = Loranzesi
| patrono            = [[Firmin der Ältere von Amiens|St. Firmin von Amiens]]
| festivo            = [[25. September]]
| sito               = [http://www.comune.loranze.to.it/ Loranzè]
| panorama           = Map - IT - Torino - Municipality code 1137.svg
| didascalia         = Lage von Loranzè in der Metropolitanstadt Turin
}}

'''Loranzè''' ([[Piemontesische Sprache|piemontesisch]] ''Loransé'') ist eine Gemeinde in der [[Italien|italienischen]] [[Metropolitanstadt Turin]] (TO), Region [[Piemont]].

== Lage und Einwohner ==
Loranzè liegt knapp 50 km nördlich von [[Turin]]. Das Gemeindegebiet umfasst eine Fläche von 4 km² und hat {{EWZ|IT|001137}} Einwohner (Stand {{EWD|IT|001137}}).

Die Nachbargemeinden sind [[Fiorano Canavese]], [[Salerano Canavese]], [[Samone (Piemont)|Samone]], [[Lugnacco]], [[Colleretto Giacosa]] und [[Parella]].

=== Bevölkerungsentwicklung ===
<timeline>
Colors=
  id:lightgrey value:gray(0.9)
  id:darkgrey  value:gray(0.8)
  id:sfondo value:rgb(1,1,1)
  id:barra value:rgb(0.6,0.7,0.8)

ImageSize  = width:570 height:300
PlotArea   = left:50 bottom:50 top:30 right:30
DateFormat = x.y
Period     = from:0 till:1250
TimeAxis   = orientation:vertical
AlignBars  = justify
ScaleMajor = gridcolor:darkgrey increment:200 start:0
ScaleMinor = gridcolor:lightgrey increment:50 start:0
BackgroundColors = canvas:sfondo

BarData=
  bar:1861 text:1861
  bar:1871 text:1871
  bar:1881 text:1881
  bar:1901 text:1901
  bar:1911 text:1911
  bar:1921 text:1921
  bar:1931 text:1931
  bar:1936 text:1936
  bar:1951 text:1951
  bar:1961 text:1961
  bar:1971 text:1971
  bar:1981 text:1981
  bar:1991 text:1991
  bar:2001 text:2001
  bar:2011 text:2011
  bar:2021 text:2021

PlotData=
  color:barra width:20 align:left

  bar:1861 from: 0 till:623
  bar:1871 from: 0 till:667
  bar:1881 from: 0 till:666
  bar:1901 from: 0 till:788
  bar:1911 from: 0 till:761
  bar:1921 from: 0 till:741
  bar:1931 from: 0 till:751
  bar:1936 from: 0 till:701
  bar:1951 from: 0 till:710
  bar:1961 from: 0 till:830
  bar:1971 from: 0 till:1018
  bar:1981 from: 0 till:1075
  bar:1991 from: 0 till:1062
  bar:2001 from: 0 till:1003
  bar:2011 from: 0 till:1126
  bar:2021 from: 0 till:1149

PlotData=

  bar:1861 at:623  fontsize:S text: 623  shift:(-8,5)
  bar:1871 at:667  fontsize:S text: 667  shift:(-8,5)
  bar:1881 at:666  fontsize:S text: 666  shift:(-8,5)
  bar:1901 at:788  fontsize:S text: 788  shift:(-8,5)
  bar:1911 at:761  fontsize:S text: 761  shift:(-8,5)
  bar:1921 at:741  fontsize:S text: 741  shift:(-8,5)
  bar:1931 at:751  fontsize:S text: 751  shift:(-8,5)
  bar:1936 at:701  fontsize:S text: 701  shift:(-8,5)
  bar:1951 at:710  fontsize:S text: 710  shift:(-8,5)
  bar:1961 at:830  fontsize:S text: 830  shift:(-8,5)
  bar:1971 at:1018 fontsize:S text: 1.018  shift:(-12,5)
  bar:1981 at:1075 fontsize:S text: 1.075  shift:(-12,5)
  bar:1991 at:1062 fontsize:S text: 1.062  shift:(-12,5)
  bar:2001 at:1003 fontsize:S text: 1.003  shift:(-12,5)
  bar:2011 at:1126 fontsize:S text: 1.126  shift:(-13,5)
  bar:2021 at:1149 fontsize:S text: 1.149  shift:(-14,5)

TextData=
  fontsize:S pos:(30,30)
  text:Quelle = Istituto Nazionale di Statistica ISTAT
</timeline>
[[Datei:Comune di Loranze'.jpg|mini|270px|Panorama der Gemeinde Loranze]]
== Weblinks ==
{{Commonscat}}
* [http://www.comune.loranze.to.it/ Offizielle Website der Gemeinde Loranzè]

== Einzelnachweise ==
<references />

{{Navigationsleiste Gemeinden Metropolitanstadt Turin}}

{{SORTIERUNG:Loranze}}
[[Kategorie:Ort im Piemont]]

title: Loranzè

Staat: Italien

Region: Piemont

Metropolitanstadt: Turin (TO)

Fläche: 4 km²

Bezeichnung der Bewohner: Loranzesi

Schutzpatron: St. Firmin von Amiens

Website: Loranzè


text:
# کنایسل
کنایسل (انگلیسی: Kneissl) شرکت تجهیزات ورزشی اتریشی است، که در سال ۱۸۶۱ تأسیس شد.

wikiname: fawiki

title: کنایسل

in_language: fa

wikitext:
{{Infobox company
| name = کنایسل
| logo =
| type =
| slogan =
| foundation = ۱۸۶۱
| location_city = [[کوف‌اشتاین]]
| location_country = [[اتریش]]
| location =
| founder =
| key_people =
| parent =
| num_employees = ۲۸ نفر
| industry = [[تجهیزات ورزشی]]
| products = [[چوب اسکی]]<br>[[راکت (ابزار ورزشی)|راکت]]
| revenue =
| net_income =
| homepage = [http://www.kneissl.com/ www.kneissl.com]
}}
[[پرونده:Indu kneissl kufst1.jpg|بندانگشتی|ساختمانی از شرکت کنایسل در سال ۱۹۶۹]]
'''کنایسل''' ({{lang-en|Kneissl}}) شرکت تجهیزات ورزشی اتریشی است، که در سال ۱۸۶۱ تأسیس شد.

== منابع ==
{{پانویس|چپ‌چین=بله}}
* {{یادکرد-ویکی|پیوند =//en.wikipedia.org/w/index.php?title=Kneissl&oldid=1007924291|عنوان = Kneissl|زبان =انگلیسی|بازیابی =۱۰ آوریل ۲۰۲۱}}

{{-}}

== پیوند به بیرون ==
{{انبار-رده}}

[[رده:برندهای اتریش]]
[[رده:تولیدکنندگان تجهیزات اسکی]]
[[رده:کوف‌اشتاین]]

title: کنایسل

صنعت: تجهیزات ورزشی

بنا نهاده: ۱۸۶۱

دفتر مرکزی: کوف‌اشتاین، اتریش

محصولات: چوب اسکی · راکت

تعداد کارکنان: ۲۸ نفر


text:
# Перерахування графів
Перерахування графів — категорія завдань нумераційної комбінаторики, в яких потрібно перерахувати неорієнтовані або орієнтовані графи певних типів, як правило, у вигляді функції від числа вершин графу. Ці завдання можуть бути розв'язані або точно (як завдання алгебричного перерахування) або асимптотично.
Піонерами в цій галузі математики були Пойа, Келі і Редфілд.

## Позначені і непозначені задачі
У деяких задачах перерахування графів вершини графів вважаються позначеними, тобто відрізняються одна від одної. В інших задачах будь-яка перестановка вершин вважається тим самим графом, так що вершини вважаються ідентичними або непозначеними. У загальному випадку, позначені задачі, як правило, виявляються простішими. Теорема Редфілда — Пойї є важливим засобом для зведення непозначеної задачі до позначеної — кожен непозначений клас вважається класом симетрії позначених об'єктів.

## Точні формули перерахування
Деякі важливі результати в цій галузі.
- Кількість позначених простих неорієнтованих графів з n вершинами дорівнює 2n(n − 1)/2[5]
- Кількість позначених простих орієнтованих графів з n вершинами дорівнює 2n(n − 1)[6]
- Число Cn зв'язних позначених неорієнтованих графів з n вершинами задовольняє рекурентному співвідношенню[7]

{\displaystyle C_{n}=2^{n \choose 2}-{\frac {1}{n}}\sum _{k=1}^{n-1}k{n \choose k}2^{n-k \choose 2}C_{k}.}
з якого можна легко обчислити для n = 1, 2, 3, ..., що значення Cn дорівнюють:
1, 1, 4, 38, 728, 26704, 1866256, ...
- Кількість позначених вільних дерев з n вершинами дорівнює nn − 2 (формула Келі).
- Число непозначених гусениць з n вершинами дорівнює[9]

{\displaystyle 2^{n-4}+2^{\lfloor (n-4)/2\rfloor }.}

title: Перерахування графів

wikitext:
[[Файл:Cayley's_formula_2-4.svg|міні|Повний список всіх дерев з 2,3 і 4 позначеними вершинами:

* <math>2^{2-2}=1</math> дерево з 2 вершинами;

* <math>3^{3-2}=3</math> дерева з 3 вершинами;

* <math>4^{4-2}=16</math> дерев з 4 вершинами.
]]
'''Перерахування графів''' — категорія завдань [[Нумераційна комбінаторика|нумераційної комбінаторики]], в яких потрібно перерахувати [[Граф (математика)|неорієнтовані]] або [[Орієнтований граф|орієнтовані графи]] певних типів, як правило, у вигляді функції від числа вершин графу{{sfn|Harary, Palmer|1973}}. Ці завдання можуть бути розв'язані або точно (як завдання {{нп|Алгебричне перерахування|алгебричного перерахування||Algebraic enumeration}}) або [[Асимптотичний аналіз|асимптотично]].

Піонерами в цій галузі математики були [[Дьордь Пойа|Пойа]]{{sfn|Pólya|1937|с=145—254}}, [[Артур Кейлі|Келі]]<ref>[http://venn.lib.cam.ac.uk/cgi-bin/search-2016.pl?sur=&suro=w&fir=&firo=c&cit=&cito=c&c=all&z=all&tex=CLY838A&sye=&eye=&col=all&maxcount=50 Arthur Cayley]{{Недоступне посилання|date=червень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} ''A Cambridge Alumni Database''. University of Cambridge.</ref> і Редфілд{{sfn|Redfield|1927|с=433—455}}.

== Позначені і непозначені задачі ==
У деяких задачах перерахування графів вершини графів вважаються ''позначеними'', тобто відрізняються одна від одної. В інших задачах будь-яка перестановка вершин вважається тим самим графом, так що вершини вважаються ідентичними або ''непозначеними''. У загальному випадку, позначені задачі, як правило, виявляються простішими{{sfn|Harary, Palmer|1973}}. [[Теорема перерахування Пойя|Теорема Редфілда — Пойї]] є важливим засобом для зведення непозначеної задачі до позначеної — кожен непозначений клас вважається класом симетрії позначених об'єктів.

== Точні формули перерахування ==
Деякі важливі результати в цій галузі.

* Кількість позначених простих неорієнтованих графів з ''n'' вершинами дорівнює 2''n''(''n'' − 1)/2{{sfn|Harary, Palmer|1973|с=3}}
* Кількість позначених простих орієнтованих графів з ''n'' вершинами дорівнює 2''n''(''n'' − 1){{sfn|Harary, Palmer|1973|с=5}}
* Число ''Cn'' [[Зв'язний граф|зв'язних]] позначених неорієнтованих графів з ''n'' вершинами задовольняє [[Рекурентне співвідношення|рекурентному співвідношенню]]{{sfn|Harary, Palmer|1973|с=7}}

:: <math>C_n=2^{n\choose 2} - \frac{1}{n}\sum_{k=1}^{n-1} k{n\choose k} 2^{n-k\choose 2} C_k.</math>
: з якого можна легко обчислити для ''n'' = 1, 2, 3, ..., що значення ''Cn'' дорівнюють<ref>{{OEIS|id=A001187}}</ref>:
:: 1, 1, 4, 38, 728, 26704, 1866256, ...

* Кількість позначених [[Дерево (теорія графів)|вільних дерев]] з ''n'' вершинами дорівнює ''n''''n'' − 2 ([[Формула Келі|формула Келі]]).
* Число непозначених [[Гусениця (теорія графів)|гусениць]] з ''n'' вершинами дорівнює{{sfn|Harary, Schwenk|1973|с=359–365}}

:: <math>2^{n-4}+2^{\lfloor (n-4)/2\rfloor}.</math>

== Примітки ==
{{примітки|2}}
== Література ==
* {{книга-ру
|автор=[[Харари, Фрэнк|Harary F.]], Palmer E. M.
|ref=Harary, Palmer
|год=1973
|заглавие=Graphical Enumeration
|издательство=[[Academic Press]]
|isbn= 0-12-324245-2
}}
* {{стаття
|автор=[[Харари, Фрэнк|Harary F.]], Schwenk A. J.
|ref=Harary, Schwenk
|випуск=4
|видання=Discrete Mathematics
|сторінки=359–365
|назва=The number of caterpillars
|том=6
|рік=1973
|doi=10.1016/0012-365x(73)90067-8
}}
* {{стаття
|автор=Pólya G.
|ref=Pólya
|назва=Kombinatorische Anzahlbestimmungen für Gruppen, Graphen und chemische Verbindungen
|видання=[[Acta Mathematica]]
|том=68
|рік=1937
|issue=1
|посилання=http://www.springerlink.com/content/9021012252111875/
|doi=10.1007/BF02546665
}}
* {{стаття
|автор=Redfield J. H.
|ref=Redfield
|назва=The theory of group-reduced distributions
|видання=American J. Math
|том=49
|рік=1927
}}

[[Категорія:Нумераційна комбінаторика]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]


text:
# Rietberg
Rietberg är en stad i Kreis Gütersloh i Regierungsbezirk Detmold i förbundslandet Nordrhein-Westfalen i Tyskland.

title: Rietberg

wikitext:
{{Ortsfakta Tyskland
| namn = Rietberg
|form = [[Stad (Tyskland)|Stad]]
| bild = Rietberg_town_centre.jpg
| vapen = DEU Rietberg COA.svg
| vapentext = Rietbergs vapensköld
| förbundsland = [[Nordrhein-Westfalen]]
|regierungsbezirk = [[Regierungsbezirk Detmold|Detmold]]
|kreis = [[Kreis Gütersloh|Gütersloh]]
| täthet = auto
| positionskarta = Tyskland
| positionskartnamn = {{Kartposition Tyskland|bild1}}
| kartatext = Rietberg i Tyskland
| lat_g = 51
| lat_m = 48
| lat_s =
| lat_NS = N
| long_g = 8
| long_m = 26
| long_s =
| long_EW = E
| borgmästartitel =
|detaljkartatext = Läget för staden {{SIDNAMN}} i Kreis Gütersloh
}}
'''{{SIDNAMN}}''' är en [[Stad (Tyskland)|stad]] i [[Kreis Gütersloh]] i [[Regierungsbezirk Detmold]] i [[Tysklands förbundsländer|förbundslandet]] [[Nordrhein-Westfalen]] i [[Tyskland]].

== Referenser ==
<references>
</references>

{{auktoritetsdata}}

[[Kategori:Kommuner och städer i Kreis Gütersloh]]

Flagga: Rietbergs vapensköld

Land: Tyskland

Förbundsland: Nordrhein-Westfalen

Regierungsbezirk: Detmold

Kreis: Gütersloh

Befolkningstäthet: 276 inv./km²

Borgmästare: Andreas Sunder

Registreringsskylt: GT