text:
# Älgarås socken
Älgarås socken i Västergötland ingick i Vadsbo härad, ingår sedan 1971 i Töreboda kommun och motsvarar från 2016 Älgarås distrikt.
Socknens areal är 119,16 kvadratkilometer varav 100,63 land. År 2000 fanns här 911 invånare. Tätorten Älgarås med sockenkyrkan Älgarås kyrka ligger i socknen.

## Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung.
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Älgarås församling och för de borgerliga frågorna bildades Älgarås landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Hova landskommun som upplöstes 1971 då denna del uppgick i Töreboda kommun. Församlingen uppgick 2006 i Hova-Älgarås församling.
1 januari 2016 inrättades distriktet Älgarås, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.
Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Vadsbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Skaraborgs regemente, Norra Vadsbo kompani.

## Geografi
Älgarås socken ligger nordost om Mariestad med dess nordöstra del på Tiveden och med Unden i öster. Socknen har en central odlingsbygd vilken omges mossbygd i söder och skogsbygd i öster och väster.

## Fornlämningar
Från järnåldern finns tre gravfält, gravar och en domarring.

## Namnet
Namnet skrevs 1389 Elgharaas och kommer från kyrkbyn. Namnet innehåller plural av älg och ås syftande på höjden vid kyrkan.

title: Älgarås socken

wikitext:
{{faktamall socken WD}}
'''Älgarås socken''' i [[Västergötland]] ingick i [[Vadsbo härad]], ingår sedan 1971 i [[Töreboda kommun]] och motsvarar från 2016 [[Älgarås distrikt]].

Socknens areal är 119,16 [[kvadratkilometer]] varav 100,63 land.<ref name="Svensk uppslagsbok">{{Sn-SU|socken=Älgarås}}</ref> År 2000 fanns här 911 invånare.<ref name="Harlen"/> Tätorten [[Älgarås]] med sockenkyrkan [[Älgarås kyrka]] ligger i socknen.

==Administrativ historik==
Socknen har medeltida ursprung.

Vid [[kommunreformen 1862]] övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till [[Älgarås församling]] och för de borgerliga frågorna bildades [[Älgarås landskommun]]. Landskommunen uppgick 1952 i [[Hova landskommun]] som upplöstes 1971 då denna del uppgick i Töreboda kommun.<ref name="Harlen">{{Bokref/Sverige från A till Ö}}</ref> Församlingen uppgick 2006 i [[Hova-Älgarås församling]].<ref>{{Fs-Scb}}</ref>

1 januari 2016 inrättades [[sveriges distrikt|distriktet]] Älgarås, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört [[Sveriges län|län]], [[fögderi]]er, [[tingslag]] och [[domsaga|domsagor]] enligt vad som beskrivs i artikeln [[Vadsbo härad]]. De [[Indelt soldat|indelta soldaterna]] tillhörde [[Skaraborgs regemente (infanteri)|Skaraborgs regemente]], Norra Vadsbo kompani.<ref>{{Sn-NAD-ort|socken=Älgarås}}</ref>

==Geografi==
Älgarås socken ligger nordost om [[Mariestad]] med dess nordöstra del på [[Tiveden]] och med [[Unden]] i öster. Socknen har en central odlingsbygd vilken omges [[mosse|mossbygd]] i söder och skogsbygd i öster och väster.<ref name="geogr">{{Bokref/Sverige geografisk beskrivning del 4}}</ref><ref name="Svensk uppslagsbok"/><ref name="NE">[[Nationalencyklopedin]]</ref>

== Fornlämningar==
Från [[järnåldern]] finns tre [[gravfält]], gravar och en [[domarring]].<ref name="geogr"/><ref>{{Sn-Hm|snkod=2105}}</ref><ref>{{Sn-RAÄ|snkod=2105}}</ref><ref name="NE"/>

==Namnet==
Namnet skrevs 1389 ''Elgharaas'' och kommer från kyrkbyn. Namnet innehåller [[plural]] av ''[[älg]]'' och ''ås'' syftande på höjden vid kyrkan.<ref>{{Bokref/Svenskt ortnamnslexikon/2003}}</ref>

==Se även==
* [[Älgarås församling]]

==Referenser==
===Noter===
<references/>

==Externa länkar==
*{{Sn-NAD|socken=Älgarås}}
*{{Sn-Dm|socken=Älgarås+socken+Västergötland}}
*{{Sn-Rosenberg|band=1|sidnr=0359|socken=Elgarås socken}}

[[Kategori:Indelningar i Töreboda kommun]]
[[Kategori:Socknar i Vadsbo härad]]

title: Karta

Karta: Älgarås sockens läge i Västra Götalands län.

title: Koder, länkar

Namn (ISOF): lista

Kulturnav: länk

Hembygds- · portalen: Älgarås distrikt

Koder, länkar: Redigera Wikidata


text:
# Hugo Moura
Hugo Moura Arruda da Silva, mais conhecido apenas como Hugo Moura (Rio Claro, 3 de janeiro de 1998) é um futebolista brasileiro que atua como volante. Atualmente, defende o Vasco da Gama.

## Carreira

### Flamengo
Nascido no Rio Claro, Rio de Janeiro, Hugo Moura ingressou no time juvenil do Flamengo aos 12 anos. Em 2016, sofreu uma lesão e foi excluído da Copa São Paulo de Futebol Júnior de 2016, a qual sua equipe foi campeã na mesma competição. Em 17 de janeiro de 2018, ele fez sua estreia pela equipe profissional na vitória por 2 a 0 contra o Volta Redonda, no Campeonato Carioca de 2018. Oito dias depois, ele foi capitão do time sub-20 na final da Copa São Paulo de Futebol Júnior de 2018 contra o São Paulo, quando o seu time se saiu vitorioso.
Em 23 de novembro de 2018, Hugo Moura foi promovido oficialmente ao time profissional do Flamengo para a temporada de 2019. Sua estreia em 2019 aconteceu em 23 de janeiro, em um empate fora de casa por 1 a 1 contra o Resende, no Campeonato Carioca de 2019. Em 5 de maio de 2019, Hugo Moura jogou sua primeira partida na Série A no Estádio do Morumbi contra o São Paulo, ele começou a partida quando o técnico Abel Braga colocou todo o time com os reservas, a partida terminou em 1 a 1. Em 3 de setembro de 2019, o Flamengo estendeu contrato de Hugo Moura até dezembro de 2023.
Na sua primeira passagem pelo Flamengo, participou de 11 partidas e marcou nenhum gol. Mas, foi campeão de competições como a Florida Cup, Taça Rio, Campeonato Carioca, Copa Libertadores da América, Campeonato Brasileiro, Supercopa do Brasil, Recopa Sul-Americana e da Taça Guanabara.

### Coritiba
Em 30 de agosto de 2020, Hugo Moura foi transferido para o Coritiba por empréstimo até o final do Campeonato Brasileiro de 2020, em fevereiro de 2021. Sua estreia pela equipe alviverde aconteceu em 2 de setembro, entrando como substituto de Yan Sasse aos 64 minutos em um empate fora de casa por 0 a 0 contra o Botafogo, pela Série A de 2020.

### Retorno ao Flamengo
Após retornar do empréstimo ao Coritiba, Hugo marcou seu 2° gol profissional em seu 2° jogo pós retorno, em 24 de março de 2021, na vitória por 2 a 0 sobre o Botafogo, válido pela 5° rodada do Carioca.

### Lugano
Em 27 de julho de 2021, Hugo Moura foi emprestado ao Lugano, da Suíça, a pedido do treinador Abel Braga, com quem trabalhou no Flamengo em 2019.
No dia 8 de outubro de 2021, após não conseguir ser inscrito, retornou ao Flamengo sem sequer estrear pelo clube suiço.

### Athletico Paranaense
No dia 12 de janeiro de 2022, foi anunciado por empréstimo pelo Athletico Paranaense. No dia 19 de julho de 2022, foi adquirido em definitivo.
Em sua primeira temporada no Furacão, o  atleta disputou 44 partidas e saiu do banco em apenas cinco delas.
Hugo Moura encerrou sua passagem pelo Athletico onde disputou 104 jogos, marcou dois gols e deu uma assistência. Sua melhor fase no Furacão foi em 2022, quando o time ficou na segunda colocação da Libertadores.

### Vasco da Gama
Em 18 de abril de 2024, foi anunciado por empréstimo pelo Vasco da Gama.
Pela limitação que o Vasco estava tendo na temporada por escassez de um volante de marcação, já que Paulinho e Jair, atletas que cumprem a função estavam com uma grave lesão e ficariam afastados por quase toda a temporada, o treinador Ramón Díaz pediu a contratação de um volante com essa característica, e o alvo foi o atleta Marlon Freitas, do clube rival Botafogo, porém a proposta foi recusada. Com a rejeição, a diretoria negociou com o Athletico Paranaense a contratação do volante Hugo Moura, na qual o empréstimo e a venda foi concretizada.
O jogador chega ao clube por empréstimo até o fim da temporada, com obrigação de compra, quando assinará contrato até o fim de 2026.  Hugo estreou-se pelo Vasco em 19 de abril de 2024, diante do Fluminense, o duelo foi válido pela terceira rodada do Campeonato Brasileiro 2024 e o Cruzmaltino perdeu pelo placar de 2×1. Na partida, o atleta contribuiu com uma assistência para o gol de Vegetti. Em sua primeira entrevista como jogador do Vasco, ele minimizou o passado no clube arquirrival Flamengo e em sua opinião o clube tem elenco para brigar na parte de cima da tabela.
Em sua quarta partida com a camisa cruzmaltina, o atleta enfrentou seu ex clube, Athletico Paranaense, porém comprometeu sua equipe ao ser expulso nos minutos iniciais do jogo, e logo após a torcida adversária puxou o coro e gritou seu nome. Ao final do jogo, sua equipe saiu derrotada.
Além disso, por ter sido relacionado em quatro jogos, o jogador atingiu a meta simples de seu contrato de empréstimo, o que obriga o clube a contrata-lo em definitivo.
Ao longo da temporada, o atleta deu a volta por cima, superando as críticas. Em duelo decisivo contra o Athletico Paranaense, ele marcou um gol que ajudou seu clube avançar às semifinais da Copa do Brasil. No Campeonato Brasileiro, o atleta voltou a marcar contra o Cuiabá, partida que foi vencida graças a seu gol. Terminou a temporada como titular absoluto.

## Estatísticas
Atualizado até 7 de julho de 2021.

### Clubes
| Equipe               | Temporada         | Campeonato nacional | Campeonato nacional | Campeonato nacional | Copa nacional[a] | Copa nacional[a] | Copa nacional[a] | Competições continentais[b] | Competições continentais[b] | Competições continentais[b] | Outros torneios[c] | Outros torneios[c] | Outros torneios[c] | Total | Total | Total   |
| Equipe               | Temporada         | Jogos               | Gols                | Assist.             | Jogos            | Gols             | Assist.          | Jogos                       | Gols                        | Assist.                     | Jogos              | Gols               | Assist.            | Jogos | Gols  | Assist. |
| -------------------- | ----------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | --------------------------- | --------------------------- | --------------------------- | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ----- | ----- | ------- |
| Flamengo             | 2018              | —                   | —                   | —                   | —                | —                | —                | —                           | —                           | —                           | 1                  | 0                  | 0                  | 1     | 0     | 0       |
| Flamengo             | 2019              | 1                   | 0                   | 1                   | 0                | 0                | 0                | —                           | —                           | —                           | 5                  | 0                  | 0                  | 6     | 0     | 1       |
| Flamengo             | 2020              | 0                   | 0                   | 0                   | —                | —                | —                | —                           | —                           | —                           | 4                  | 0                  | 0                  | 4     | 0     | 0       |
| Flamengo             | 2021              | 5                   | 0                   | 0                   | 2                | 0                | 0                | 3                           | 0                           | 0                           | 10                 | 1                  | 0                  | 20    | 1     | 0       |
| Flamengo             | Total             | 6                   | 0                   | 1                   | 2                | 0                | 0                | 3                           | 0                           | 0                           | 20                 | 1                  | 0                  | 31    | 1     | 1       |
| Coritiba             | 2020              | 28                  | 1                   | 3                   | —                | —                | —                | —                           | —                           | —                           | —                  | —                  | —                  | 28    | 1     | 1       |
| Coritiba             | Total             | 28                  | 1                   | 3                   | 0                | 0                | 0                | 0                           | 0                           | 0                           | 0                  | 0                  | 0                  | 28    | 1     | 1       |
| Lugano               | 2021–22           | —                   | —                   | —                   | —                | —                | —                | —                           | —                           | —                           | —                  | —                  | —                  | 0     | 0     | 0       |
| Lugano               | Total             | 0                   | 0                   | 0                   | 0                | 0                | 0                | 0                           | 0                           | 0                           | 0                  | 0                  | 0                  | 0     | 0     | 0       |
| Athletico Paranaense | 2022              | 0                   | 0                   | 0                   | 0                | 0                | 0                | 0                           | 0                           | 0                           | 0                  | 0                  | 0                  | 0     | 0     | 0       |
| Athletico Paranaense | Total             | 0                   | 0                   | 0                   | 0                | 0                | 0                | 0                           | 0                           | 0                           | 0                  | 0                  | 0                  | 0     | 0     | 0       |
| Total na carreira    | Total na carreira | 34                  | 1                   | 4                   | 2                | 0                | 0                | 3                           | 0                           | 0                           | 20                 | 1                  | 0                  | 61    | 2     | 4       |

- a. ^ Jogos da Copa do Brasil
- b. ^ Jogos da Copa Libertadores da América
- c. ^ Jogos do Campeonato Carioca e Florida Cup

## Títulos
Flamengo
- Taça Guanabara: 2020 e 2021
- Supercopa do Brasil: 2020 e 2021
- Recopa Sul-Americana: 2020
- Campeonato Brasileiro: 2019
- Copa Libertadores da América: 2019
- Taça Rio: 2019
- Florida Cup: 2019
- Campeonato Carioca: 2019 e 2020 e 2021

Athletico-PR
- Campeonato Paranaense: 2023 e 2024

### Categoria de Base
Flamengo
- Copa São Paulo de Futebol Júnior: 2016 e 2018

wikiname: ptwiki

title: Hugo Moura

in_language: pt

wikitext:
{{Info/Futebolista
|nome              = Hugo Moura
|nomecompleto      = Hugo Moura Arruda da Silva
|imagem            = Hugo Moura - SÉRIE A - PALMEIRAS 0 X 2 ATHLETICO PARANAENSE - 52193228890 (cropped).jpg
|imagem_legenda    = Hugo Moura, quando atuava pelo {{Futebol Athletico}}
|imagem_tamanho    = 200px
|datadenascimento  = {{dni|3|1|1998}}
|cidadenatal       = [[Rio Claro (Rio de Janeiro)|Rio Claro]], [[Rio de Janeiro (estado)|Rio de Janeiro]]
|paisnatal         = [[Brasil]]
|nacionalidade     = {{BRAn|o}}
|altura            = 1,77 m
|pé                = [[destro]]
|actualclube       = {{Futebol Vasco}}
|clubenumero       = 25
|posição           = [[Volante (futebol)|volante]]
|jovemanos         = 2013–2018
|jovemclubes       = {{Futebol Flamengo}}
|ano               = 2018–2021
2020–2021
2021
2022–2024
2024
2025–
|clubes            = {{Futebol Flamengo}}
{{seta fut}} {{Futebol Coritiba}} {{emp fut}}
{{seta fut}} [[:en:FC Lugano|Lugano]] {{emp fut}}
{{Futebol Athletico}}
{{seta fut}} {{Futebol Vasco da Gama}} {{emp fut}}
{{Futebol Vasco da Gama}}
|jogos(golos)      = {{0|00}}31 {{0|0000}}(1)
{{0|00}}28 {{0|0000}}(1)
{{0|000}}0 {{0|0000}}(0)
{{0|00}}92 {{0|0000}}(2)
{{0|00}}37 {{0|0000}}(2)
{{0|00}}40 {{0|0000}}(1)
|tupdate           = 10 de agosto de 2025
}}
'''Hugo Moura Arruda da Silva''', mais conhecido apenas como '''Hugo Moura''' ([[Rio Claro (Rio de Janeiro)|Rio Claro]], [[3 de janeiro]] de [[1998]]) é um [[futebolista]] [[brasileiro]] que atua como [[Volante (futebol)|volante]]. Atualmente, defende o [[Club de Regatas Vasco da Gama|Vasco da Gama]].

== Carreira ==
=== Flamengo ===
Nascido no [[Rio Claro (Rio de Janeiro)|Rio Claro]], [[Rio de Janeiro (estado)|Rio de Janeiro]], Hugo Moura ingressou no time juvenil do [[Clube de Regatas do Flamengo|Flamengo]] aos 12 anos. Em [[2016]], sofreu uma lesão e foi excluído da [[Copa São Paulo de Futebol Júnior de 2016]], a qual sua equipe foi campeã na mesma competição.<ref>{{citar web|URL=https://globoesporte.globo.com/blogs/na-base-da-bola/post/2018/01/22/a-5-e-a-faixa-a-historia-de-hugo-moura-capitao-do-flamengo-sub-20.ghtml|título=A 5 e a faixa: a história de Hugo Moura, capitão do Flamengo sub-20|data=22 de janeiro de 2018|publicado=Globo Esporte}}</ref> Em [[17 de janeiro]] de [[2018]], ele fez sua estreia pela equipe profissional na vitória por 2 a 0 contra o [[Volta Redonda Futebol Clube|Volta Redonda]], no [[Campeonato Carioca de Futebol de 2018|Campeonato Carioca de 2018]].<ref>{{citar web|URL=https://globoesporte.globo.com/futebol/times/flamengo/noticia/arrumado-corajoso-e-intenso-como-o-fla-usou-a-juventude-para-vencer-o-voltaco.ghtml|título=Arrumado, corajoso e intenso: como o Fla usou a juventude para vencer o Voltaço|data=17 de janeiro de 2018|publicado=Globo Esporte}}</ref> Oito dias depois, ele foi capitão do time sub-20 na final da [[Copa São Paulo de Futebol Júnior de 2018]] contra o [[São Paulo Futebol Clube|São Paulo]], quando o seu time se saiu vitorioso.<ref>{{citar web|URL=https://www.terra.com.br/esportes/futebol/flamengo-marca-no-inicio-vence-o-sao-paulo-e-e-tetra-da-copinha,d0f9a7545745be8d4226e0e7dc34e9cckt2603fj.html|título=Fla marca aos 2min, segura pressão do São Paulo e é tetra|data=25 de janeiro de 2018|publicado=Terra}}</ref>

Em [[23 de novembro]] de [[2018]], Hugo Moura foi promovido oficialmente ao time profissional do [[Clube de Regatas do Flamengo|Flamengo]] para a temporada de [[2019]].<ref>{{citar web|URL=https://colunadoflamengo.com/2018/11/destaques-da-base-encerram-ciclo-e-serao-integrados-aos-profissionais-em-2019/|título=Destaques da base “encerram ciclo” e serão integrados aos profissionais em 2019|data=23 de novembro de 2018|publicado=Coluna do Flamengo}}</ref> Sua estreia em 2019 aconteceu em [[23 de janeiro]], em um empate fora de casa por 1 a 1 contra o [[Esporte Clube Resende|Resende]], no [[Campeonato Carioca de Futebol de 2019|Campeonato Carioca de 2019]].<ref>{{citar web|URL=https://globoesporte.globo.com/rj/sul-do-rio-costa-verde/futebol/campeonato-carioca/jogo/23-01-2019/resende-flamengo.ghtml|título=Dourado ceifa de bicicleta, Vitinho troca vaias por aplausos, mas Flamengo empata em noite de estreias|data=23 de janeiro de 2019|publicado=Globo Esporte}}</ref> Em [[5 de maio]] de [[2019]], Hugo Moura jogou sua primeira partida na [[Campeonato Brasileiro de Futebol - Série A|Série A]] no [[Estádio do Morumbi]] contra o [[São Paulo Futebol Clube|São Paulo]], ele começou a partida quando o técnico [[Abel Braga]] colocou todo o time com os reservas, a partida terminou em 1 a 1.<ref>{{citar web|URL=https://globoesporte.globo.com/sp/futebol/brasileirao-serie-a/jogo/05-05-2019/sao-paulo-flamengo.ghtml|título=Com festival de garotos em campo, São Paulo e Flamengo empatam no Morumbi|data=5 de maio de 2019|publicado=Globo Esporte}}</ref> Em [[3 de setembro]] de [[2019]], o Flamengo estendeu contrato de Hugo Moura até dezembro de [[2023]].<ref>{{citar web|URL=https://globoesporte.globo.com/futebol/times/flamengo/noticia/flamengo-renova-contrato-de-volante-hugo-moura-ate-o-fim-de-2023.ghtml|título=Flamengo renova contrato de volante Hugo Moura até o fim de 2023|data=3 de setembro de 2019|publicado=Globo Esporte}}</ref>

Na sua primeira passagem pelo [[Clube de Regatas do Flamengo|Flamengo]], participou de 11 partidas e marcou nenhum gol. Mas, foi campeão de competições como a [[Florida Cup]], [[Taça Rio]], [[Campeonato Carioca de Futebol|Campeonato Carioca]], [[Copa Libertadores da América]], [[Campeonato Brasileiro de Futebol|Campeonato Brasileiro]], [[Supercopa do Brasil de Futebol|Supercopa do Brasil]], [[Recopa Sul-Americana]] e da [[Taça Guanabara]].

=== Coritiba ===
Em [[30 de agosto]] de [[2020]], Hugo Moura foi transferido para o [[Coritiba Foot Ball Club|Coritiba]] por empréstimo até o final do [[Campeonato Brasileiro de Futebol de 2020 - Série A|Campeonato Brasileiro de 2020]], em fevereiro de [[2021]].<ref>{{citar web|URL=https://globoesporte.globo.com/pr/futebol/brasileirao-serie-a/noticia/coritiba-aguarda-chegada-do-volante-hugo-moura-do-flamengo-nesta-segunda-feira.ghtml|título=Coritiba aguarda chegada do volante Hugo Moura, do Flamengo, nesta segunda-feira|data=30 de agosto de 2020|publicado=Globo Esporte}}</ref><ref>{{citar web|URL=https://www.uol.com.br/esporte/futebol/ultimas-noticias/2020/08/31/coritiba-anuncia-contratacao-de-hugo-moura-do-flamengo-por-emprestimo.htm|título=Coritiba anuncia contratação de Hugo Moura, do Flamengo, por empréstimo|data=31 de agosto de 2020|publicado=UOL}}</ref> Sua estreia pela equipe ''alviverde'' aconteceu em [[2 de setembro]], entrando como substituto de Yan Sasse aos 64 minutos em um empate fora de casa por 0 a 0 contra o [[Botafogo Futebol e Regatas|Botafogo]], pela [[Campeonato Brasileiro de Futebol de 2020 - Série A|Série A de 2020]].<ref>{{citar web|URL=https://globoesporte.globo.com/rj/futebol/brasileirao-serie-a/jogo/02-09-2020/botafogo-coritiba.ghtml|título=Kalou faz boa estreia, mas Botafogo e Coritiba ficam no zero em jogo de muitas faltas e poucas chances|data=2 de setembro de 2020|publicado=Globo Esporte}}</ref>

=== Retorno ao Flamengo ===
Após retornar do empréstimo ao [[Coritiba Foot Ball Club|Coritiba]],<ref>{{Citar web |url=https://www.gazetaesportiva.com/times/flamengo/apos-emprestimos-volantes-hugo-moura-e-ronaldo-retornam-ao-flamengo/ |titulo=Após empréstimos, volantes Hugo Moura e Ronaldo retornam ao Flamengo - Gazeta Esportiva |acessodata=2021-03-25 |website=www.gazetaesportiva.com}}</ref> Hugo marcou seu 2° gol profissional em seu 2° jogo pós retorno, em 24 de março de 2021, na vitória por 2 a 0 sobre o [[Botafogo de Futebol e Regatas|Botafogo]], válido pela 5° rodada do [[Campeonato Carioca de Futebol de 2021|Carioca]].<ref>{{Citar web |url=http://www.lance.com.br/video/estrela-muniz-hugo-moura-com-bom-chute-gols-vitoria-flamengo-sobre-botafogo.html |titulo=VÍDEO: 'estrela' de Muniz, Hugo Moura com bom chute... os gols da vitória do Flamengo sobre o Botafogo |acessodata=2021-03-25 |website=Lance! |lingua=pt-BR}}</ref>

=== Lugano ===
Em 27 de julho de 2021, Hugo Moura foi emprestado ao [[Football Club Lugano|Lugano]], da [[Suíça]], a pedido do treinador [[Abel Braga]], com quem trabalhou no [[Clube de Regatas do Flamengo|Flamengo]] em 2019.<ref>{{Citar web |url=https://odia.ig.com.br/esporte/coluna-do-vene/2021/07/6199125-flamengo-e-lugano-finalizam-operacao-e-hugo-moura-sera-emprestado-ao-time-suico.html|titulo=Flamengo e Lugano finalizam operação, e Hugo Moura será emprestado ao time suíço|data=2021-07-27|acessodata=2021-08-23|website=O Dia|lingua=pt-BR}}</ref>

No dia 8 de outubro de 2021, após não conseguir ser inscrito, retornou ao [[Clube de Regatas do Flamengo|Flamengo]] sem sequer estrear pelo clube suiço.<ref>{{Citar web|url=https://www.gazetaesportiva.com/times/flamengo/hugo-moura-volta-ao-flamengo-mas-nao-podera-jogar-em-2021/|titulo=Hugo Moura volta ao Flamengo, mas não poderá jogar em 2021 - Gazeta Esportiva|acessodata=2022-09-02|website=www.gazetaesportiva.com}}</ref>

=== Athletico Paranaense ===
No dia 12 de janeiro de 2022, foi anunciado por empréstimo pelo [[Club Athletico Paranaense|Athletico Paranaense]].<ref>{{Citar web|url=https://ge.globo.com/pr/futebol/times/athletico-pr/noticia/athletico-anuncia-a-contratacao-do-volante-hugo-moura-do-flamengo.ghtml|titulo=Athletico anuncia contratação do volante Hugo Moura, do Flamengo|acessodata=2022-09-02|website=ge|lingua=pt-br}}</ref> No dia 19 de julho de 2022, foi adquirido em definitivo.<ref>{{Citar web|url=https://ge.globo.com/pr/futebol/noticia/2022/07/19/athletico-pr-confirma-a-compra-do-volante-hugo-moura-do-flamengo-por-r-66-milhoes.ghtml|titulo=Athletico confirma a compra do volante Hugo Moura, do Flamengo, por R$ 6,6 milhões|acessodata=2022-09-02|website=ge|lingua=pt-br}}</ref>

Em sua primeira temporada no Furacão, o  atleta disputou 44 partidas e saiu do banco em apenas cinco delas.<ref>{{Citar web|url=https://ge.globo.com/pr/futebol/times/athletico-pr/noticia/2022/12/09/athletico-investe-r-836-milhoes-em-sete-contratacoes-para-a-temporada-2022-vote-no-melhor.ghtml|título=Athletico investe R$ 83,6 milhões em sete contratações para a temporada 2022; vote no melhor|trans-title=|publicado=GE|data=|língua=|acessodata=12 de dezembro de 2022}}</ref>

Hugo Moura encerrou sua passagem pelo Athletico onde disputou 104 jogos, marcou dois gols e deu uma assistência. Sua melhor fase no Furacão foi em 2022, quando o time ficou na segunda colocação da Libertadores.<ref>{{citar web|URL=https://jogada10.com.br/hugo-moura-viaja-ao-rio-nesta-segunda-para-fechar-com-o-vasco/|título=Hugo Moura viaja ao Rio nesta segunda para fechar com o Vasco|trans-title=|língua=|data=|publicado=Jogada10|acessodata=19 de abril de 2024}}</ref>

=== Vasco da Gama ===
Em 18 de abril de 2024, foi anunciado por empréstimo pelo [[Club de Regatas Vasco da Gama|Vasco da Gama]].

Pela limitação que o Vasco estava tendo na temporada por escassez de um volante de marcação, já que Paulinho e [[Jair Rodrigues Júnior|Jair]], atletas que cumprem a função estavam com uma grave lesão e ficariam afastados por quase toda a temporada, o treinador [[Ramón Díaz]] pediu a contratação de um volante com essa característica, e o alvo foi o atleta Marlon Freitas, do clube rival [[Botafogo de Futebol e Regatas|Botafogo]], porém a proposta foi recusada. Com a rejeição, a diretoria negociou com o Athletico Paranaense a contratação do volante Hugo Moura, na qual o empréstimo e a venda foi concretizada.

O jogador chega ao clube por empréstimo até o fim da temporada, com obrigação de compra, quando assinará contrato até o fim de 2026. <ref>{{Citar web|url=https://oglobo.globo.com/esportes/futebol/vasco/noticia/2024/04/18/vasco-anuncia-contratacao-de-hugo-moura-ex-athletico.ghtml|titulo=Vasco anuncia contratação de Hugo Moura, volante revelado pelo Flamengo|data=2024-04-18|acessodata=2024-04-18|website=extra|lingua=pt-br}}</ref> Hugo estreou-se pelo Vasco em 19 de abril de 2024, diante do Fluminense, o duelo foi válido pela terceira rodada do Campeonato Brasileiro 2024 e o Cruzmaltino perdeu pelo placar de 2×1.<ref>{{citar web|URL=https://ge.globo.com/futebol/times/vasco/noticia/2024/04/21/hugo-moura-estreia-bem-pelo-vasco-e-surpreende-ramon-diaz-nasci-pronto.ghtml|título=Hugo Moura estreia bem pelo Vasco e surpreende Rámon Diáz: "Nasci pronto"|trans-title=|língua=|data=|publicado=GE|acessodata=21 de abril de 2024}}</ref> Na partida, o atleta contribuiu com uma assistência para o gol de [[Pablo Vegetti|Vegetti]]. Em sua primeira entrevista como jogador do Vasco, ele minimizou o passado no clube arquirrival Flamengo e em sua opinião o clube tem elenco para brigar na parte de cima da tabela.<ref>{{Citar web|url=https://ge.globo.com/futebol/times/vasco/noticia/2024/04/24/hugo-moura-minimiza-passado-no-flamengo-e-ve-um-vasco-enorme-elenco-para-brigar-la-em-cima.ghtml|titulo=Hugo Moura minimiza passado no Flamengo e vê um Vasco "enorme": "Elenco para brigar lá em cima"|data=2024-04-24|acessodata=2024-04-24|website=ge|lingua=pt-br}}</ref>

Em sua quarta partida com a camisa cruzmaltina, o atleta enfrentou seu ex clube, Athletico Paranaense, porém comprometeu sua equipe ao ser expulso nos minutos iniciais do jogo, e logo após a torcida adversária puxou o coro e gritou seu nome. Ao final do jogo, sua equipe saiu derrotada.<ref>{{Citar web|url=https://ge.globo.com/futebol/times/vasco/noticia/2024/05/05/atuacoes-do-vasco-hugo-moura-e-expulso-com-falta-infantil-e-leva-zero-de-suas-notas.ghtml|titulo=Atuações do Vasco: Hugo Moura é expulso com falta infantil e leva zero; dê suas notas|data=2024-05-05|acessodata=2024-05-10|website=ge|lingua=pt-br}}</ref><ref>{{Citar web|url=https://ge.globo.com/pr/futebol/brasileirao-serie-a/noticia/2024/05/05/hugo-moura-e-expulso-e-torcida-do-athletico-ironiza-gritando-o-nome-do-volante-do-vasco-veja-o-video.ghtml|titulo=Hugo Moura é expulso, e torcida do Athletico ironiza gritando o nome do volante do Vasco; veja o vídeo|data=2024-05-05|acessodata=2024-05-10|website=ge|lingua=pt-br}}</ref>

Além disso, por ter sido relacionado em quatro jogos, o jogador atingiu a meta simples de seu contrato de empréstimo, o que obriga o clube a contrata-lo em definitivo.<ref>{{Citar web|url=https://ge.globo.com/futebol/times/vasco/noticia/2024/05/04/relacionado-hugo-moura-atinge-meta-de-compra-do-vasco-athletico-notifica-por-atraso-em-emprestimo.ghtml|titulo=Relacionado, Hugo Moura atinge meta de compra do Vasco; Athletico notifica por atraso|data=2024-05-04|acessodata=2024-05-10|website=ge|lingua=pt-br}}</ref>

Ao longo da temporada, o atleta deu a volta por cima, superando as críticas. Em duelo decisivo contra o Athletico Paranaense, ele marcou um gol que ajudou seu clube avançar às semifinais da [[Copa do Brasil de Futebol de 2024|Copa do Brasil]]. No [[Campeonato Brasileiro de Futebol de 2024 - Série A|Campeonato Brasileiro]], o atleta voltou a marcar contra o [[Cuiabá Esporte Clube|Cuiabá]], partida que foi vencida graças a seu gol. Terminou a temporada como titular absoluto.<ref>{{Citar web|ultimo=Lance!|url=https://www.lance.com.br/vasco/hugo-moura-supera-criticas-e-assume-protagonismo-no-vasco.html|titulo=Hugo Moura supera críticas e assume protagonismo no Vasco|acessodata=2024-12-16|website=Hugo Moura supera críticas e assume protagonismo no Vasco|lingua=pt-br}}</ref>

== Estatísticas ==
''Atualizado até 7 de julho de 2021.''<ref>{{citar web|url=https://br.soccerway.com/players/hugo-moura-arruda-da-silva/533072/|título=Perfil de Hugo Moura|publicado=Soccerway|acessodata=1 de março de 2021}}</ref>

=== Clubes ===
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!rowspan="2" |Equipe
!rowspan="2" |Temporada
!colspan="3" |Campeonato
nacional
!colspan="3" |Copa
nacional{{Ref_label|A|a|none}}
!colspan="3" |Competições
continentais{{Ref_label|B|b|none}}
!colspan="3" |Outros
torneios{{Ref_label|C|c|none}}
!colspan="3" |Total
|-
!Jogos
!Gols
!{{tooltip|Assist.|Assistências}}
!Jogos
!Gols
!{{tooltip|Assist.|Assistências}}
!Jogos
!Gols
!{{tooltip|Assist.|Assistências}}
!Jogos
!Gols
!{{tooltip|Assist.|Assistências}}
!Jogos
!Gols
!{{tooltip|Assist.|Assistências}}
|-
| rowspan="5" align="center" valign="center" |'''[[Clube de Regatas do Flamengo|Flamengo]]'''
| 2018 || colspan="3"|— || colspan="3"|— || colspan="3"|— || 1 || 0 || 0 || 1 || 0 || 0
|-
| 2019 || 1 || 0 || 1 || 0 || 0 || 0 || colspan="3"|— || 5 || 0 || 0 || 6 || 0 || 1
|-
| 2020 || 0 || 0 || 0 || colspan="3"|— || colspan="3"|— || 4 || 0 || 0 || 4 || 0 || 0
|-
| 2021 || 5 || 0 || 0 || 2 || 0 || 0 || 3 || 0 || 0 || 10 || 1 || 0 || 20 || 1 || 0
|-
! Total !! 6 !! 0 !! 1 !! 2 !! 0 !! 0 !! 3 !! 0 !! 0 !! 20 !! 1 !! 0 !! 31 !! 1 !! 1
|-
|rowspan="2" align=center valign=center|'''[[Coritiba Foot Ball Club|Coritiba]]'''
| 2020 || 28 || 1 || 3 || colspan="3"|— || colspan="3"|— || colspan="3"|— || 28 || 1 || 1
|-
! Total !! 28 !! 1 !! 3 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 28 !! 1 !! 1
|-
| rowspan="2" |'''[[Football Club Lugano|Lugano]]'''
| 2021–22 || colspan="3"|— || colspan="3"|— || colspan="3"|— || colspan="3"|— || 0 || 0 || 0
|-
! Total !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0
|-
| rowspan="2" |'''[[Club Athletico Paranaense|Athletico Paranaense]]'''
| 2022 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
|-
! Total !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0
|-
! colspan="2" style="background: #DCDCDC" | Total na carreira
! style="background: #DCDCDC" | 34
! style="background: #DCDCDC" | 1
! style="background: #DCDCDC" | 4
! style="background: #DCDCDC" | 2
! style="background: #DCDCDC" | 0
! style="background: #DCDCDC" | 0
! style="background: #DCDCDC" | 3
! style="background: #DCDCDC" | 0
! style="background: #DCDCDC" | 0
! style="background: #DCDCDC" | 20
! style="background: #DCDCDC" | 1
! style="background: #DCDCDC" | 0
! style="background: #DCDCDC" | 61
! style="background: #DCDCDC" | 2
! style="background: #DCDCDC" | 4
|}
* '''a.''' {{Note_label|A|a|none}}Jogos da [[Copa do Brasil de Futebol|Copa do Brasil]]
* '''b.''' {{Note_label|B|b|none}}Jogos da [[Copa Libertadores da América]]
* '''c.''' {{Note_label|C|c|none}}Jogos do [[Campeonato Carioca de Futebol|Campeonato Carioca]] e [[Florida Cup]]

==Títulos==
; Flamengo
*[[Taça Guanabara]]: 2020 e 2021
*[[Supercopa do Brasil de Futebol|Supercopa do Brasil]]: [[Supercopa do Brasil de 2020|2020]] e [[Supercopa do Brasil de 2021|2021]]
*[[Recopa Sul-Americana]]: [[Recopa Sul-Americana de 2020|2020]]
*[[Campeonato Brasileiro de Futebol|Campeonato Brasileiro]]: [[Campeonato Brasileiro de Futebol de 2019 - Série A|2019]]
*[[Copa Libertadores da América]]: [[Copa Libertadores da América de 2019|2019]]
*[[Taça Rio]]: 2019
*[[Florida Cup]]: [[Florida Cup de 2019|2019]]
*[[Campeonato Carioca de Futebol|Campeonato Carioca]]: [[Campeonato Carioca de Futebol de 2019|2019]] e [[Campeonato Carioca de Futebol de 2020|2020]] e [[Campeonato Carioca de Futebol de 2021|2021]]

; Athletico-PR
*[[Campeonato Paranaense de Futebol|Campeonato Paranaense]]: [[Campeonato Paranaense de Futebol de 2023|2023]] e [[Campeonato Paranaense de Futebol de 2024|2024]]

===Categoria de Base===
;Flamengo
*[[Copa São Paulo de Futebol Júnior]]: [[Copa São Paulo de Futebol Júnior de 2016|2016]] e [[Copa São Paulo de Futebol Júnior de 2018|2018]]

{{Referências|col=2}}

== Ligações externas ==
*{{link|pt|2=https://br.soccerway.com/players/hugo-moura-arruda-da-silva/533072/|3=Hugo Moura|4=no Soccerway}}

{{esboço-futebolistabra}}
{{Elenco CR Vasco da Gama}}
{{Bloco de navegação
|title=Flamengo
|titlestyle = background:red; color:black;
|CR Flamengo - Campeonato Carioca de Futebol de 2019
|CR Flamengo - Copa Libertadores da América de 2019
|CR Flamengo - Campeonato Brasileiro de Futebol de 2019 - Série A
|CR Flamengo - Supercopa do Brasil de 2020
|CR Flamengo - Recopa Sul-Americana de 2020
|CR Flamengo - Campeonato Carioca de Futebol de 2020
|CR Flamengo - Supercopa do Brasil de 2021
|CR Flamengo - Campeonato Carioca de Futebol de 2021
}}
{{Club Athletico Paranaense - Campeonato Paranaense de 2023}}
{{Portal3|Futebol|Rio de Janeiro|Biografias}}
{{Controle de autoridade}}

{{DEFAULTSORT:Hugo Moura}}
[[Categoria:Naturais de Rio Claro (Rio de Janeiro)]]
[[Categoria:Futebolistas do estado do Rio de Janeiro]]
[[Categoria:Futebolistas do Clube de Regatas do Flamengo]]
[[Categoria:Futebolistas do Coritiba Foot Ball Club]]
[[Categoria:Futebolistas do FC Lugano]]
[[Categoria:Futebolistas do Club Athletico Paranaense]]
[[Categoria:Futebolistas do Club de Regatas Vasco da Gama]]

title: Informações pessoais

Nome completo: Hugo Moura Arruda da Silva

Data de nascimento: 3 de janeiro de 1998 (27 anos)

Local de nascimento: Rio Claro, Rio de Janeiro, Brasil

Nacionalidade: brasileiro

Pé: destro

title: Informações profissionais

Clube atual: Vasco da Gama

Posição: volante

title: Clubes de juventude

Flamengo

title: Clubes profissionais2

Anos: Clubes · Jogos e gol(o)s

Flamengo · → Coritiba (emp.) · → Lugano (emp.) · Athletico Paranaense · → Vasco da Gama (emp.) · Vasco da Gama · 0031 0000(1) · 0028 0000(1) · 0000 0000(0) · 0092 0000(2) · 0037 0000(2) · 0040 0000(1)

Clubes profissionais2: · 2 Partidas e gols totais pelos · clubes, atualizadas até 10 de agosto de 2025.


text:
# Narzędzie Wycinanie
Narzędzie Wycinanie (ang. Snipping Tool) – aplikacja zawarta w systemie Windows Vista i jego nowszych wersjach. Umożliwia robienie zrzutów ekranu z wybranych lub otwartych okien, wolnej strefy lub całego ekranu. Możliwe jest też wybranie własnego (niestandardowego) obszaru do przechwycenia.
Zdjęcia ekranu lub jego fragmentów można zapisać w formatach:
- PNG
- GIF
- JPEG
- MHTML.

Za pomocą aplikacji możliwe jest też wysłanie pliku za pomocą poczty elektronicznej. Narzędzie pozwala także na prostą edycję przechwyconego obrazu, za pomocą pędzla, ołówka, markera i gumki. Nowsze wersje programu posiadają funkcję opóźnienia (Delay), która pozwala na przechwycenie obrazu po upływie danego okresu czasu.

wikiname: plwiki

title: Narzędzie Wycinanie

in_language: pl

wikitext:
'''Narzędzie Wycinanie''' ({{ang.|Snipping Tool}}) – aplikacja zawarta w systemie [[Windows Vista]] i jego nowszych wersjach. Umożliwia robienie [[zrzut ekranu|zrzutów ekranu]] z wybranych lub otwartych okien, wolnej strefy lub całego ekranu. Możliwe jest też wybranie własnego (niestandardowego) obszaru do przechwycenia.

Zdjęcia ekranu lub jego fragmentów można zapisać w formatach:
* [[Portable Network Graphics|PNG]]
* [[Graphics Interchange Format|GIF]]
* [[JPEG]]
* [[MHTML]].
Za pomocą aplikacji możliwe jest też wysłanie pliku za pomocą [[poczta elektroniczna|poczty elektronicznej]]. Narzędzie pozwala także na prostą edycję przechwyconego obrazu, za pomocą pędzla, ołówka, markera i gumki. Nowsze wersje programu posiadają funkcję opóźnienia (Delay), która pozwala na przechwycenie obrazu po upływie danego okresu czasu.

== Bibliografia ==
* [https://support.microsoft.com/en-us/help/13776/windows-use-snipping-tool-to-capture-screenshots Narzędzie na stronie Microsoft]
* [http://www.capture-screenshot.org/snipping-tool/ Instrukcja wyszukania narzędzia w systemie Windows]

[[Kategoria:Składniki systemu Windows]]


text:
# Highlander: Juego Final
Highlander: Endgame es la cuarta entrega fílmica de la saga de Highlander. A diferencia de las anteriores películas, esta da mayor protagonismo a Duncan, dejando a Connor con un menor número de apariciones. En relación con la trilogía previa, debe considerarse una versión alternativa al desenlace presentado en ellas ya que su final desestima a Connor como ganador del premio.

## Trama
La película inicia con un flashback, 10 años antes del "presente", cuando Duncan y Connor se reúnen en Nueva York para discutir acerca de sus vidas. Después de que se separen, Connor se retira a su tienda de antigüedades; sin embargo, antes de que pueda llegar, su hija adoptiva Rachel (a quien Connor adoptó durante la Segunda Guerra Mundial; ahora una anciana) responde una llamada telefónica y el edificio estalla. Connor queda devastado mientras una figura anónima que calza zapatillas adornadas con cruces observa el evento.
Diez años más tarde, en el "presente", Duncan ha estado buscando a Connor por años. Un sueño lo lleva a investigar una locación abandonada en la ciudad donde se encuentra con un grupo de Inmortales que lo atacan sin razón aparente. Uno de ellos es Jin-Ke un honorable y antiguo inmortal de Asia que al pelear a mano con Duncan reconoce respetarlo como guerrero, junto a él también encuentra Faith, una antigua esposa de Duncan, quien anteriormente se llamara Kate y ahora lo odia por haberla convertido en inmortal contra su voluntad. El líder de ellos resulta ser Jakob Kell quien revela a Duncan que lo quiere ver sufrir, siendo ultimado a disparos por uno de los inmortales del grupo de Kell; Duncan es rescatado y llevado lejos del lugar por una escuadra de Vigilantes quienes tienen planeado encerrarlo eternamente para que así Jakob Kell no consiga el Premio pero finalmente es rescatado por su amigo Joe Dawson.
Dawson revela a Duncan la identidad de Kell, y le informa que su marca es de 661 cabezas cortadas, el triple que cualquier otro Inmortal (ni Duncan (174) ni Connor (262) han alcanzado las 300). Se revela también que "El Santuario", una locación donde pueden escapar los Inmortales que no desean pelear por el Premio, viviendo en un coma inducido, ha sido atacado y todos los inmortales allí decapitados. Joe cree que Connor estaba entre ellos pero Duncan descubre que aunque estaba allí no ha muerto, y sale a solas para encontrarse con él en un cementerio. Allí ambos confrontan a Kell y éste fuerza a Connor a revelar a su primo la relación entre ambos.
Connor relata que el padre adoptivo de Kell, un sacerdote fanático, decidió asesinar a la madre de Connor en la hoguera por considerarla gestora de un demonio (Connor). Al escapar de su encierro, Connor encontró el cuerpo de su madre en la hoguera, furioso asesina al sacerdote, eliminando a varias personas en el camino incluyendo al mismo Jakob, quien entonces se convirtió en un Inmortal.
Desde entonces, Jakob ha estado persiguiendo a Connor y haciendo su vida miserable a lo largo de los siglos. Su objetivo no es matarlo, sino a cualquiera por quien demuestre aprecio. Rachel fue su última víctima, y Jakob esperaba eliminar también a Duncan para causarle aún más sufrimiento, pero Connor desapareció (diez años atrás), y le tomó ese tiempo a Jakob descubrir que se había refugiado en el Santuario. Jakob invadió el lugar, asesinó tanto a Inmortales como a Vigilantes, dejando solamente a Connor con vida para perpetuar su sufrimiento.
Duncan logra reunirse con Faith, quien a pesar del odio que le demuestra, no puede ocultar que aún lo ama, pero aun así, decide seguir apoyando a Jakob, por lo que vuelve con sus camaradas. Posteriormente Jakob organiza una reunión con sus hombres; en ella Jin-ke comenta a Faith que Jakob no es de confianza y que ellos pronto dejara de serle de utilidad. Al final de la reunión Jakob los ataca y decapita uno a uno para robar su poder.
Connor se siente incapaz de luchar y culpable por la vida que tanto él como Jakob han llevado, así como por las personas amadas que ha perdido. Además es consciente de que tras diez años confinado en el Santuario aún posee un tremendo poder, pero no la condición física para usarlo. En ese estado, reta a Duncan a un combate final, y lo fuerza a utilizar un movimiento "invencible" que él mismo le había enseñado. Así, Duncan lo mata y obtiene su poder como fuera la intención de Connor, para así darle el poder combinado suficiente para enfrentar a su enemigo.
Después de esto, Duncan reta a Jakob en un combate final pero aún no es rival para él, sin embargo este se niega a matarlo explicándole que ya que ha matado a Connor será a él a quien a partir de ahora acose y despoje de sus seres queridos. Un francotirador de los Vigilantes trata de intervenir el combate eliminando a Duncan, ya que pertenece a una facción de Vigilantes que cree que así acabarán las masacres de Jakob; pero Joe Dawson nuevamente interviene y detiene al francotirador. Duncan escapa rendido a unas instalaciones siderúrgicas donde se recupera lentamente y empieza a atacar usando una estrategia diferente, creando distracciones a su alrededor para Jakob. Con la ayuda del espíritu de Connor, finalmente Duncan logra decapitar a Jakob Kell y terminar con su amenaza.
Acabado el conflicto, Duncan descubre que Faith aún está viva, ella explica que Jin-Ke antes de morir logró ponerla a salvo gracias a lo cual pudo escapar. Al final de la película, Duncan lleva el cuerpo de Connor para enterrarlo en Escocia junto al de su primera mujer, Heather.

## Reparto
- Adrian Paul como Duncan MacLeod.
- Christopher Lambert como Connor MacLeod.
- Bruce Payne como Jacob Kell.
- Lisa Barbuscia como Kate Devaney MacLeod / Faith.
- Donnie Yen como Jin Ke.
- Jim Byrnes como Joe Dawson.
- Peter Wingfield como Methos.
- Damon Dash como Carlos Dash.
- Beatie Edney como Heather MacDonald MacLeod.
- Sheila Gish como Rachel Ellenstein.
- Oris Erhuero como Winston Erhuero.
- Ian Paul Cassidy como Cracker Bob.
- Adam Copeland como Lachlan.
- June Watson como Caiolin MacLeod.
- Donald Douglas como el Padre Rainey.
- Doug Aarniokoski como Kirk.

## Versión del Director
La Versión del Director (más estrictamente "Versión del Productor") de Highlander: Juego Final incluye algunos cambios respecto de la película original, en particular los más importantes son algunas escenas editadas, una banda sonora diferente, y un final alternativo donde la esposa de Duncan, Kate, quien se había unido a Kell y supuestamente se había vuelto una de sus víctimas, revela a Duncan que está aún viva.

## Tráiler
En el tráiler de la película muestran varias escenas donde muestran a Kell utilizando habilidades místicas [cita requerida] (como parar una espada en el aire con una especie de campo de fuerza, la clonación de sí mismo y la creación de un orbe donde Connor grita en su interior) y también se muestran a Connor y Duncan saliendo de una especie de portal. Ninguna de estas escenas aparece en ninguna versión de la película, y las imágenes sólo se ve en el tráiler. No hay explicación de la naturaleza de estas escenas, esta pregunta nunca ha sido respondida por los productores ni por el estudio de cine, aunque desde entonces se ha puesto de manifiesto que estas escenas no fueron pensados para ser incluidos en cualquier corte final de la película, que se rodaron exclusivamente para su tráiler. En el guion original que se puede consultar en línea no se hace mención de las habilidades mágicas de Kell.

## Recepción

### Taquilla
| \| País \| Recaudación[1] \| \| -------------- \| -------------- \| \| Estados Unidos \| $12 811 858 \| \| Alemania \| $350 112 \| \| Australia \| $140 478 \| \| Austria \| $51 420 \| |             |
| País                                                                                | Recaudación |
| Estados Unidos                                                                                | $12 811 858 |
| Alemania                                                                                | $350 112    |
| Australia                                                                                | $140 478    |
| Austria                                                                                | $51 420     |

wikiname: eswiki

title: Highlander: Juego Final

in_language: es

wikitext:
{{Ficha de película
| título original     = Highlander: Endgame
| título              = Highlander: Juego Final
Highlander IV
| imagen              =
| nombre imagen       =
| dirección           = [[Douglas Aarniokoski]]
| ayudantedirección   =
| dirección artística =
| producción          = [[Bob Weinstein]]
[[Peter S. Davis]]
| diseño producción   =
| guion               = Joel Soisson, Eric Bernt
| música              = [[Nick Glennie-Smith]]
| sonido              =
| fotografía          =
| montaje             =
| escenografía        =
| vestuario           =
| maquillaje          =
| peluquería          =
| efectos             =
| reparto             = [[Christopher Lambert]]
[[Adrian Paul]]
[[Jim Byrnes]]
[[Peter Wingfield]]
[[Bruce Payne]]
[[Lisa Barbuscia]]
[[Jessica Mann]]
[[Sheila Gish]]
[[Donnie Yen]]
| país                = Estados Unidos
| estreno             = 2000
| género              = [[Cine fantástico|Fantasía]]
[[Género de acción|Acción]]
| duración            = 88 min (distr. cine)
111 min. ([[Director's Cut]])
| productora          = Davis-Panzer Productions
| distribución        =
| presupuesto         =
| precedida_por       = [[Highlander III: The Sorcerer]]
| sucedida_por        = [[Highlander: The Source]]
| filmaffinity        = 594820
| imdb                = 0144964
}}
'''''Highlander: Endgame''''' es la cuarta entrega fílmica de la saga de ''[[Highlander (película)|Highlander]]''. A diferencia de las anteriores películas, esta da mayor protagonismo a Duncan, dejando a Connor con un menor número de apariciones. En relación con la trilogía previa, debe considerarse una versión alternativa al desenlace presentado en ellas ya que su final desestima a Connor como ganador del ''premio''.

== Trama ==
La película inicia con un flashback, 10 años antes del "''presente''", cuando Duncan y Connor se reúnen en [[Nueva York]] para discutir acerca de sus vidas. Después de que se separen, Connor se retira a su tienda de antigüedades; sin embargo, antes de que pueda llegar, su hija adoptiva '''Rachel''' (a quien Connor adoptó durante la [[Segunda Guerra Mundial]]; ahora una anciana) responde una llamada telefónica y el edificio estalla. Connor queda devastado mientras una figura anónima que calza [[Zapato|zapatillas]] adornadas con cruces observa el evento.

Diez años más tarde, en el "''presente''", '''Duncan''' ha estado buscando a Connor por años. Un sueño lo lleva a investigar una locación abandonada en la ciudad donde se encuentra con un grupo de Inmortales que lo atacan sin razón aparente. Uno de ellos es '''Jin-Ke''' un honorable y antiguo inmortal de Asia que al pelear a mano con Duncan reconoce respetarlo como guerrero, junto a él también encuentra Faith, una antigua esposa de Duncan, quien anteriormente se llamara Kate y ahora lo odia por haberla convertido en inmortal contra su voluntad. El líder de ellos resulta ser '''Jakob Kell''' quien revela a '''Duncan''' que lo quiere ver sufrir, siendo ultimado a disparos por uno de los inmortales del grupo de Kell; Duncan es rescatado y llevado lejos del lugar por una escuadra de Vigilantes quienes tienen planeado encerrarlo eternamente para que así '''Jakob Kell''' no consiga el Premio pero finalmente es rescatado por su amigo '''Joe Dawson'''.

Dawson revela a Duncan la identidad de Kell, y le informa que su marca es de ''661'' cabezas cortadas, el triple que cualquier otro Inmortal (ni Duncan (174) ni Connor (262) han alcanzado las 300). Se revela también que "El '''Santuario'''", una locación donde pueden escapar los Inmortales que no desean pelear por el Premio, viviendo en un coma inducido, ha sido atacado y todos los inmortales allí decapitados. Joe cree que Connor estaba entre ellos pero Duncan descubre que aunque estaba allí no ha muerto, y sale a solas para encontrarse con él en un [[cementerio]]. Allí ambos confrontan a Kell y éste fuerza a Connor a revelar a su primo la relación entre ambos.

Connor relata que el padre adoptivo de Kell, un sacerdote fanático, decidió asesinar a la madre de Connor en la hoguera por considerarla gestora de un demonio (Connor). Al escapar de su encierro, Connor encontró el cuerpo de su madre en la hoguera, furioso asesina al sacerdote, eliminando a varias personas en el camino incluyendo al mismo Jakob, quien entonces se convirtió en un Inmortal.

Desde entonces, Jakob ha estado persiguiendo a Connor y haciendo su vida miserable a lo largo de los siglos. Su objetivo no es matarlo, sino a cualquiera por quien demuestre aprecio. Rachel fue su última víctima, y Jakob esperaba eliminar también a Duncan para causarle aún más sufrimiento, pero Connor desapareció (diez años atrás), y le tomó ese tiempo a Jakob descubrir que se había refugiado en el Santuario. Jakob invadió el lugar, asesinó tanto a Inmortales como a Vigilantes, dejando solamente a Connor con vida para perpetuar su sufrimiento.

Duncan logra reunirse con Faith, quien a pesar del odio que le demuestra, no puede ocultar que aún lo ama, pero aun así, decide seguir apoyando a Jakob, por lo que vuelve con sus camaradas. Posteriormente Jakob organiza una reunión con sus hombres; en ella '''Jin-ke''' comenta a Faith que Jakob no es de confianza y que ellos pronto dejara de serle de utilidad. Al final de la reunión Jakob los ataca y decapita uno a uno para robar su poder.

Connor se siente incapaz de luchar y culpable por la vida que tanto él como Jakob han llevado, así como por las personas amadas que ha perdido. Además es consciente de que tras diez años confinado en el Santuario aún posee un tremendo poder, pero no la condición física para usarlo. En ese estado, reta a Duncan a un combate final, y lo fuerza a utilizar un movimiento "''invencible''" que él mismo le había enseñado. Así, Duncan lo mata y obtiene su poder como fuera la intención de Connor, para así darle el poder combinado suficiente para enfrentar a su enemigo.

Después de esto, Duncan reta a Jakob en un combate final pero aún no es rival para él, sin embargo este se niega a matarlo explicándole que ya que ha matado a Connor será a él a quien a partir de ahora acose y despoje de sus seres queridos. Un francotirador de los '''Vigilantes''' trata de intervenir el combate eliminando a Duncan, ya que pertenece a una facción de Vigilantes que cree que así acabarán las masacres de Jakob; pero Joe Dawson nuevamente interviene y detiene al francotirador. Duncan escapa rendido a unas instalaciones siderúrgicas donde se recupera lentamente y empieza a atacar usando una estrategia diferente, creando distracciones a su alrededor para Jakob. Con la ayuda del espíritu de '''Connor''', finalmente '''Duncan''' logra decapitar a '''Jakob Kell''' y terminar con su amenaza.

Acabado el conflicto, Duncan descubre que Faith aún está viva, ella explica que Jin-Ke antes de morir logró ponerla a salvo gracias a lo cual pudo escapar. Al final de la película, Duncan lleva el cuerpo de Connor para enterrarlo en [[Escocia]] junto al de su primera mujer, Heather.

== Reparto ==
{{Lista de columnas|2|
* [[Adrian Paul]] como [[Duncan MacLeod]].
* [[Christopher Lambert]] como [[Connor MacLeod]].
* [[Bruce Payne]] como Jacob Kell.
* [[Lisa Barbuscia]] como Kate Devaney MacLeod / Faith.
* [[Donnie Yen]] como Jin Ke.
* [[Jim Byrnes (actor)|Jim Byrnes]] como Joe Dawson.
* [[Peter Wingfield]] como [[Methos]].
* [[Damon Dash]] como Carlos Dash.
* [[Beatie Edney]] como Heather MacDonald MacLeod.
* [[Sheila Gish]] como Rachel Ellenstein.
* [[Oris Erhuero]] como Winston Erhuero.
* [[Ian Paul Cassidy]] como Cracker Bob.
* [[Adam Copeland]] como Lachlan.
* [[June Watson]] como Caiolin MacLeod.
* [[Donald Douglas (Scottish actor)|Donald Douglas]] como el Padre Rainey.
* [[Doug Aarniokoski]] como Kirk.
}}

== Versión del Director ==

La [[Versión del Director]] (más estrictamente "Versión del Productor") de ''Highlander: Juego Final'' incluye algunos cambios respecto de la película original, en particular los más importantes son algunas escenas editadas, una banda sonora diferente, y un final alternativo donde la esposa de Duncan, Kate, quien se había unido a Kell y supuestamente se había vuelto una de sus víctimas, revela a Duncan que está aún viva.

==Tráiler==
En el tráiler de la película muestran varias escenas donde muestran a Kell utilizando habilidades místicas {{Cita requerida}} (como parar una espada en el aire con una especie de campo de fuerza, la clonación de sí mismo y la creación de un orbe donde Connor grita en su interior) y también se muestran a Connor y Duncan saliendo de una especie de portal. Ninguna de estas escenas aparece en ninguna versión de la película, y las imágenes sólo se ve en el tráiler. No hay explicación de la naturaleza de estas escenas, esta pregunta nunca ha sido respondida por los productores ni por el estudio de cine, aunque desde entonces se ha puesto de manifiesto que estas escenas no fueron pensados para ser incluidos en cualquier corte final de la película, que se rodaron exclusivamente para su tráiler. En el guion original que se puede consultar en línea no se hace mención de las habilidades mágicas de Kell.

== Recepción ==
=== Taquilla ===
{{Columnas}}
{| class="wikitable"
! País
! Recaudación<ref name="Recaudación">{{cita web|url = http://boxofficemojo.com/movies/?page=intl&id=highlanderendgame.htm|título = Highlander : Juego Final - Foreign Box Office|fechaacceso = 14 de febrero de 2011|editorial = Box Office Mojo}}</ref>
|-
| {{Bandera2|Estados Unidos}}
| align="right" | $12 811 858
|-
| {{Bandera2|Alemania}}
| align="right" | $350 112
|-
| {{Bandera2|Australia}}
| align="right" | $140 478
|-
| {{Bandera2|Austria}}
| align="right" | $51 420
|}
{{Final columnas}}

== Enlaces externos ==
* [http://www.imdb.com/title/tt0144964/ Página oficial (IMDb)]

== Referencias ==
{{listaref}}

{{Control de autoridades}}
[[Categoría:Películas de fantasía]]
[[Categoría:Películas rodadas en Francia]]

title: Highlander: Endgame

Título: Highlander: Juego Final · Highlander IV

title: Ficha técnica

Dirección: - Douglas Aarniokoski

Producción: Bob Weinstein · Peter S. Davis

Guion: Joel Soisson, Eric Bernt

Música: Nick Glennie-Smith

Fotografía: Douglas Milsome

Montaje: - Robert A. Ferretti - Tracy Granger

Protagonistas: Christopher Lambert · Adrian Paul · Jim Byrnes · Peter Wingfield · Bruce Payne · Lisa Barbuscia · Jessica Mann · Sheila Gish · Donnie Yen

Ficha técnica: Ver todos los créditos (IMDb)

title: Datos y cifras

País: Estados Unidos

Género: Fantasía · Acción

Duración: 88 min (distr. cine) · 111 min. (Director's Cut)

Idioma(s): Inglés

title: Compañías

Productora: Davis-Panzer Productions

Distribución: - Miramax - Netflix

title: Sucesión de películas

Highlander III: The Sorcerer: Highlander: Endgame · Highlander: The Source

Sucesión de películas: Ficha en IMDb · Ficha en FilmAffinity


text:
# Swatch Group
The Swatch Group — швейцарская компания, крупнейший в мире производитель часов (около 25 % мировых продаж). Кроме часов выпускает ювелирные изделия (бренд Dress Your Body) и электронику.

## История
В 1930 году компании Omega и Tissot объединились в группу под названием Société suisse pour l’industrie horlogère (SSIH). В скором времени к SSIH присоединилась Lemania Watch Co & A. Lugrin, которая специализировалась на изготовлении т. н. complications, узлов, отличных от главного часового механизма (лунные фазы, время восхода и захода солнца, дата и т. п.). По добровольному соглашению Tissot сосредоточилась на «montres civiles», Omega — на «gamme de luxe».
Ответом на появление SSIH стало объединение 1931 году под эгидой Longines и Rado в группу Allgemeine Schweizerische Uhrenindustrie AG (ASUAG). Позже в эту группу вошёл ряд производителей часовых механизмов из немецкоязычных кантонов Швейцарии.
В 1970-х годах швейцарские производители часов начали быстро терять позиции на мировом рынке в пользу производителей кварцевых и электронных часов из Азии, в первую очередь Японии и Гонконга. Из 1600 швейцарских производителей часов в начале десятилетия до конца 1970-х годов осталось менее половины. Как SSIH, так и ASUAG несли убытки и были на гране банкротства. В 1982 году кредиторы этих двух групп наняли Николаса Хайека оценить перспективы часовой промышленности Швейцарии. Основными рекомендациями Хайека были объединить двух конкурентов в одну группу ASUAG/SSIH и начать выпуск недорогих часов (менее 50 долларов). Кредиторы поддержали идею слияния, после чего продали объединённую группу Хайеку за 151 млн швейцарских франков.
1983 году SSIH и ASUAG слились в ASUAG/SSIH, а в 1984 году группа была переименована в Société de Microelectronique & d’Horlogerie (SMH «Общество микроэлектроники и часового дела»). Генеральным директором SMH был назначен Эрнст Томке (англ. Ernst Thomke), известный разработкой самого тонкого часового механизма Delirium (менее 1 мм) во время работы в ETA. Под руководством Хайека и Томке был запущен новый бренд часов — Swatch; удешевление производства за счёт автоматизации в сочетании с броским дизайном и активной рекламной кампанией позволили бренду быстро завоевать популярность. К 1986 году SMH начала приносить прибыль, а выручка превысила 1 млрд швейцарских франков. В 1987 году был запущен бренд детских часов Flik Flak. Не все начинания компании были успешными — попытка развить свою линию одежды и аксессуаров окончилась неудачей.
В 1991 году был куплен производитель часов класса «люкс» Blancpain. В 1994 году Swatch Group вместе с компанией Daimler-Chrysler создали совместное предприятие по разработке и выпуску микроавтомобиля Smart. Само название марки расшифровывается как «Swatch Mercedes ART». Производство автомобилей началось в 1998 году. Однако в дальнейшем из-за разногласий с партнёрами Swatch вышла из проекта.
В 1998 году SMH сменила название на Swatch Group. Также в этом году компания начала развивать свою торговую сеть и попыталась выйти на рынок мобильных телефонов. К этому времени компания занимала четверть мирового рынка часов, её выручка превышала 3 млрд шв. франков. В 1999 году был куплен производитель часов Breguet, а в 2000 году — Glashütte Original.
В начале декабря 2007 года было объявлено о создании стратегического альянса между Swatch Group и американским производителем предметов роскоши Tiffany & Co. В соответствии с соглашением, заключённым сроком на 20 лет, совместная компания двух сторон получит право на производство часов под маркой Tiffany. В 2013 году был куплен американский производитель часов и ювелирных изделий Harry Winston; ему также принадлежали доли в двух канадских алмазных шахтах.
В 2015 году Swatch Group представили умные часы Swatch Touch Zero One.

## Собственники и руководство
Основной акционер компании — семья Хайек, которой через различные фонды и холдинги принадлежит 43,3 % акций.
- Найла Хайек (Nayla Hayek, род. 1 января 1951 года) — председатель совета директоров с июня 2010 года, член совета директоров с 1995 года; дочь Николаса Хайека.
- Ник Хайек (Nick Hayek, род. 23 октября 1954 года) — генеральный директор с 2003 года, член совета директоров с 2010 года, в компании с 1992 года; сын Николаса Хайека.

## Деятельность
Выручка за 2022 год составила 7,5 млрд швейцарских франков, её распределение по регионам: Европа — 27 %, Азия — 56 %, Америка — 15 %, Австралия и Океания — 1 %; крупнейшим рынком является Китай (32 % выручки).
Swatch Group состоит из 2 подразделений: часы и ювелирные изделия (95 % выручки) и электронные системы (5 % выручки).
В списке крупнейших публичных компаний мира Forbes Global 2000 за 2023 год Swatch Group заняла 1200-е место.
Swatch Group выпускает часы под марками Breguet, Harry Winston, Blancpain, Glashütte Original, Jaquet Droz, Léon Hatot, Omega (т. н. «престиж и люкс диапазон»), Rado, Longines, UNION Glashütte (т. н. «высокий диапазон»), Tissot, Certina, Balmain, Calvin Klein Watches & Jewelry, Hamilton, Mido («средний диапазон»), Flik Flak и Swatch («начальный диапазон»).
Также в Swatch Group входят производители механизмов и деталей:
- ETA, старейшая компания (учреждена в 1793 году), швейцарский производитель базовых часовых механизмов, является основным поставщиком механизмов для механических и кварцевых часов других швейцарских и европейских производителей (TAG Heuer, Eterna, Oris, Panerai)
- Lémania.
- Frédéric Piguet (Фредери́к Пиге́) специализируется на производстве механических механизмов для престижных часовых компаний[10]. Компания была основана в 1858 году Луи-Элисом Пиге, в 1992 году присоединилась к The Swatch Group.
- Valdar (микромеханические часовые узлы).
- Comadur (рубиновые оси и сапфировые стекла).
- Nivarox (маятники, пружины и прочие подвижные часовые узлы).
- Meco (заводные головки).
- Universo специализируется на выпуске стрелок для часов. Компания образовалась в 1909 году путём слияния порядка 15 небольших фабрик. В 2000 году Universo была приобретена компанией Swatch Group[11].
- Rubattel & Weyermann (циферблаты).
- Lascor (футляры и браслеты).
- Favre & Perret специализируется на выпуске корпусов для часов престижного класса. Компания была основана в 1865 году. В 1999 году фабрика была куплена компанией Swatch Group, что позволило в 2001 году расширить производственные мощности и оснастить предприятие современным оборудованием.
- Georges Ruedin (футляры).
- EM Microelectronic-Marin (микросхемы).
- Oscilloquartz SA (кварцевые генераторы).
- Micro Crystal (микрогенераторы)
- Renata (миниатюрные батарейки).
- Lasag (лазерное промышленное оборудование).
- Swiss Timing Ltd. (оборудование для спортивного хронометрирования).

## Спонсорство
Дочерняя компания Swiss Timing осуществляет хронометрирование различных спортивных мероприятий, включая олимпийские игры, велогонки, чемпионаты по лёгкой атлетике и плаванию, скачки. При этом используются бренды Omega, Tissot, Longines.

wikiname: ruwiki

title: Swatch Group

in_language: ru

wikitext:
{{Карточка компании
| название = The Swatch Group AG
| прежние названия =
| логотип = Swatch-group.svg
| изображение = Swatchgroup Biel.jpg
| подпись =
| ширина =
| тип = [[Публичная компания]]
| основана = [[1983]]
| основатели = [[Хайек, Николас|Николас Хайек]]
| упразднена =
| причина упразднения =
| преемник =
| расположение = {{Флагификация|Швейцария}}: [[Бьен]]
| листинг на бирже = {{SWX|UHRN}}
| ключевые фигуры = Найла Хайек ([[председатель совета директоров]])
Ник Хайек ([[CEO]])<ref name="reuters">{{cite web |title=Swatch Group AG |url=https://www.reuters.com/markets/companies/UHRN.S/ |publisher=Reuters |access-date=2023-12-07 |lang=en |archive-date=2023-12-07 |archive-url=https://web.archive.org/web/20231207180825/https://www.reuters.com/markets/companies/UHRN.S/ |url-status=live }}</ref>
| отрасль = Производство часов
| продукция = [[Наручные часы]]
| оборот = {{рост}} CHF 7,499 млрд (2022)<ref name="ar2022">{{cite web |title=Annual Report 2022 |url=https://www.swatchgroup.com/sites/default/files/media-files/SwatchGroup_RDG22_GB_web.pdf |publisher=Swatch Group AG |access-date=2023-12-07 |lang=en |archive-date=2023-06-10 |archive-url=https://web.archive.org/web/20230610165136/https://www.swatchgroup.com/sites/default/files/media-files/SwatchGroup_RDG22_GB_web.pdf |url-status=live }}</ref>
| НИОКР =
| операционная прибыль = {{рост}} CHF 1,158 млрд (2022)<ref name="ar2022" />
| чистая прибыль = {{рост}} CHF 0,823 млрд (2022)<ref name="ar2022" />
| активы = {{рост}} CHF 13,89 млрд (2022)<ref name="ar2022" />
| собственные средства = {{рост}} [[швейцарский франк|CHF]] 12,05 млрд (2022)<ref name="ar2022" />
| капитализация = CHF 11,8 млрд (07.12.2023)<ref name="reuters" />
| число сотрудников = {{число|32061}} (2022)<ref name="ar2022" />
| материнская компания =
| дочерние компании =
| аудитор = [[PricewaterhouseCoopers]]
| сайт =
}}
'''The Swatch Group''' — швейцарская компания, крупнейший в мире производитель часов (около 25 % мировых продаж). Кроме часов выпускает ювелирные изделия (бренд Dress Your Body) и электронику.

== История ==
В 1930 году компании [[Omega (компания)|Omega]] и [[Tissot]] объединились в группу под названием Société suisse pour l’industrie horlogère (SSIH). В скором времени к SSIH присоединилась Lemania Watch Co & A. Lugrin, которая специализировалась на изготовлении т. н. complications, узлов, отличных от главного часового механизма (лунные фазы, время восхода и захода солнца, дата и т. п.). По добровольному соглашению [[Tissot]] сосредоточилась на «montres civiles», [[Omega (компания)|Omega]] — на «gamme de luxe».

Ответом на появление SSIH стало объединение 1931 году под эгидой [[Longines]] и [[Rado]] в группу Allgemeine Schweizerische Uhrenindustrie AG (ASUAG). Позже в эту группу вошёл ряд производителей часовых механизмов из немецкоязычных кантонов Швейцарии.

В 1970-х годах швейцарские производители часов начали быстро терять позиции на мировом рынке в пользу производителей кварцевых и электронных часов из Азии, в первую очередь Японии и Гонконга. Из 1600 швейцарских производителей часов в начале десятилетия до конца 1970-х годов осталось менее половины. Как SSIH, так и ASUAG несли убытки и были на гране банкротства. В 1982 году кредиторы этих двух групп наняли Николаса Хайека оценить перспективы часовой промышленности Швейцарии. Основными рекомендациями Хайека были объединить двух конкурентов в одну группу ASUAG/SSIH и начать выпуск недорогих часов (менее 50 долларов). Кредиторы поддержали идею слияния, после чего продали объединённую группу Хайеку за 151 млн швейцарских франков<ref name="history">{{cite web |title=The Swatch Group SA -- Company History |url=https://www.company-histories.com/The-Swatch-Group-SA-Company-History.html |publisher=International Directory of Company Histories, Vol. 26. St. James Press, 1999 |access-date=2023-12-07 |lang=en |archive-date=2023-12-07 |archive-url=https://web.archive.org/web/20231207180846/https://www.company-histories.com/The-Swatch-Group-SA-Company-History.html |url-status=live }}</ref>.

1983 году SSIH и ASUAG слились в ASUAG/SSIH, а в 1984 году группа была переименована в Société de Microelectronique & d’Horlogerie (SMH «Общество микроэлектроники и часового дела»). Генеральным директором SMH был назначен {{нп2|Томке, Эрнст|Эрнст Томке|en|Ernst Thomke}}, известный разработкой самого тонкого часового механизма Delirium (менее 1 мм) во время работы в [[ETA (фабрика)|ETA]]. Под руководством Хайека и Томке был запущен новый бренд часов — Swatch; удешевление производства за счёт автоматизации в сочетании с броским дизайном и активной рекламной кампанией позволили бренду быстро завоевать популярность. К 1986 году SMH начала приносить прибыль, а выручка превысила 1 млрд швейцарских франков. В 1987 году был запущен бренд детских часов Flik Flak. Не все начинания компании были успешными — попытка развить свою линию одежды и аксессуаров окончилась неудачей<ref name="history" />.

В 1991 году был куплен производитель часов класса «люкс» [[Blancpain]]. В 1994 году Swatch Group вместе с компанией [[Daimler-Chrysler]] создали совместное предприятие по разработке и выпуску микроавтомобиля [[Smart (марка автомобиля)|Smart]]. Само название марки расшифровывается как «Swatch Mercedes ART». Производство автомобилей началось в 1998 году. Однако в дальнейшем из-за разногласий с партнёрами Swatch вышла из проекта<ref>{{Cite web|lang=en-US|url=https://wheels.blogs.nytimes.com/2010/06/30/swatch-founder-also-gave-birth-to-the-smart-car/|title=Swatch Founder Also Gave Birth to the Smart Car|author=Richard S. Chang|website=Wheels Blog|date=2010-06-30|access-date=2021-07-31|archive-date=2020-03-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20200314022455/https://wheels.blogs.nytimes.com/2010/06/30/swatch-founder-also-gave-birth-to-the-smart-car/|url-status=live}}</ref>.

В 1998 году SMH сменила название на Swatch Group. Также в этом году компания начала развивать свою торговую сеть и попыталась выйти на рынок мобильных телефонов. К этому времени компания занимала четверть мирового рынка часов, её выручка превышала 3 млрд шв. франков<ref name="history" />. В 1999 году был куплен производитель часов [[Breguet]], а в 2000 году — Glashütte Original.

В начале декабря 2007 года было объявлено о создании стратегического альянса между Swatch Group и американским производителем предметов роскоши [[Tiffany & Co]]. В соответствии с соглашением, заключённым сроком на 20 лет, совместная компания двух сторон получит право на производство часов под маркой Tiffany<ref>''Кирилл Корюкин''. Swatch Group породнилась с Tiffany // Ведомости, № 229 (2003), 4 декабря 2007</ref>. В 2013 году был куплен американский производитель часов и ювелирных изделий [[Harry Winston]]; ему также принадлежали доли в двух канадских алмазных шахтах<ref>{{cite web |title=Swatch Group Completes $1 Billion Harry Winston Acquisition |url=https://www.forbes.com/sites/anthonydemarco/2013/03/26/swatch-group-completes-1-billion-harry-winston-acquisition/ |publisher=Forbes |date=2013-03-26 |access-date=2023-12-07 |lang=en |archive-date=2023-12-07 |archive-url=https://web.archive.org/web/20231207191727/https://www.forbes.com/sites/anthonydemarco/2013/03/26/swatch-group-completes-1-billion-harry-winston-acquisition/ |url-status=live }}</ref>.

В 2015 году Swatch Group представили [[умные часы]] Swatch Touch Zero One<ref>{{Cite web |url=https://hi-tech.mail.ru/news/swatch-touch-zero-one-retail/ |title=Умные часы Swatch поступили в продажу — Hi-Tech Mail.Ru |access-date=2015-08-20 |archive-date=2015-08-19 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150819232802/https://hi-tech.mail.ru/news/swatch-touch-zero-one-retail/ |url-status=live }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.swatch.com/en/local-events/swatch-touch-zero-one |title=Swatch Touch Zero One — Swatch® International |access-date=2015-08-20 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150704033555/http://www.swatch.com/en/local-events/swatch-touch-zero-one |archive-date=2015-07-04 |url-status=dead }}</ref>.

== Собственники и руководство ==
Основной акционер компании — семья Хайек, которой через различные фонды и холдинги принадлежит 43,3 % акций<ref name="ar2022" />.

* Найла Хайек (''Nayla Hayek'', род. 1 января 1951 года) — председатель совета директоров с июня 2010 года, член совета директоров с 1995 года; дочь Николаса Хайека.
* Ник Хайек (''Nick Hayek'', род. 23 октября 1954 года) — генеральный директор с 2003 года, член совета директоров с 2010 года, в компании с 1992 года; сын Николаса Хайека.

== Деятельность ==
Выручка за 2022 год составила 7,5 млрд швейцарских франков, её распределение по регионам: Европа — 27 %, Азия — 56 %, Америка — 15 %, Австралия и Океания — 1 %; крупнейшим рынком является Китай (32 % выручки)<ref name="ar2022" />.

Swatch Group состоит из 2 подразделений: часы и ювелирные изделия (95 % выручки) и электронные системы (5 % выручки)<ref name="ar2022" />.

В списке крупнейших публичных компаний мира [[Forbes Global 2000]] за 2023 год Swatch Group заняла 1200-е место<ref>{{cite web |title=Swatch Group |url=https://www.forbes.com/companies/swatch-group/ |publisher=Forbes |access-date=2023-12-07 |lang=en |archive-date=2023-12-07 |archive-url=https://web.archive.org/web/20231207180910/https://www.forbes.com/companies/swatch-group/ |url-status=live }}</ref>.

Swatch Group выпускает часы под марками [[Breguet]], [[Harry Winston]], [[Blancpain]], [[Glashutter Original|Glashütte Original]], [[Jaquet Droz]], [[Leon Hatot|Léon Hatot]], [[Omega (компания)|Omega]] (т. н. «престиж и люкс диапазон»), [[Rado]], [[Longines]], [[UNION|UNION Glashütte]] (т. н. «высокий диапазон»), [[Tissot]], [[Certina]], [[Balmain]], [[CK Watch|Calvin Klein Watches & Jewelry]], [[Hamilton]], [[Mido]] («средний диапазон»), [[Flik Flak]] и [[Swatch]] («начальный диапазон»).

Также в Swatch Group входят производители механизмов и деталей:
* [[ETA (фабрика)|ETA]], старейшая компания (учреждена в 1793 году), швейцарский производитель базовых часовых механизмов, является основным поставщиком механизмов для механических и кварцевых часов других швейцарских и европейских производителей ([[TAG Heuer]], [[Eterna]], [[Oris]], [[Panerai]])
* [[Lemania|Lémania]].
* Frédéric Piguet (''Фредери́к Пиге́'') специализируется на производстве механических механизмов для престижных часовых компаний<ref>{{Cite web |url=http://www.swatchgroup.com/en/brands_and_companies/production/frederic_piguet |title=История компании на сайте Swatch Group |access-date=2012-09-25 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120501200030/http://www.swatchgroup.com/en/brands_and_companies/production/frederic_piguet |archive-date=2012-05-01 |url-status=dead }}</ref>. Компания была основана в 1858 году Луи-Элисом Пиге, в 1992 году присоединилась к The Swatch Group.
* [[Valdar]] (микромеханические часовые узлы).
* [[Comadur]] (рубиновые оси и сапфировые стекла).
* [[Nivarox]] (маятники, пружины и прочие подвижные часовые узлы).
* [[Meco]] (заводные головки).
* Universo специализируется на выпуске стрелок для часов. Компания образовалась в 1909 году путём слияния порядка 15 небольших фабрик. В 2000 году Universo была приобретена компанией Swatch Group<ref>{{Cite web |url=http://www.swatchgroup.com/en/brands_and_companies/production/universo |title=Universo — Swatch Group |access-date=2012-09-25 |archive-date=2012-10-11 |archive-url=https://web.archive.org/web/20121011110705/http://www.swatchgroup.com/en/brands_and_companies/production/universo |url-status=live }}</ref>.
* [[Rubattel & Weyermann]] (циферблаты).
* [[Lascor]] (футляры и браслеты).
* Favre & Perret специализируется на выпуске корпусов для часов престижного класса. Компания была основана в 1865 году. В 1999 году фабрика была куплена компанией Swatch Group, что позволило в 2001 году расширить производственные мощности и оснастить предприятие современным оборудованием.
* [[Georges Ruedin]] (футляры).
* [[EM Microelectronic-Marin]] (микросхемы).
* [[Oscilloquartz SA]] (кварцевые генераторы).
* [[Micro Crystal]] (микрогенераторы)
* [[Renata]] (миниатюрные батарейки).
* [[Lasag]] (лазерное промышленное оборудование).
* [[Swiss Timing Ltd.]] (оборудование для спортивного хронометрирования).

== Спонсорство ==
Дочерняя компания Swiss Timing осуществляет хронометрирование различных спортивных мероприятий, включая олимпийские игры, велогонки, чемпионаты по лёгкой атлетике и плаванию, скачки. При этом используются бренды Omega, Tissot, Longines<ref>{{cite web |title=Swiss Timing |url=https://www.swatchgroup.com/en/companies-brands/electronic-systems/swiss-timing |publisher=Swatch Group |access-date=2023-12-07 |lang=en |archive-date=2023-12-07 |archive-url=https://web.archive.org/web/20231207180831/https://www.swatchgroup.com/en/companies-brands/electronic-systems/swiss-timing |url-status=live }}</ref>.

== См. также ==
* [[Интернет-время]]

== Примечания ==
{{примечания}}

== Ссылки ==
* [http://www.swatchgroup.com/ Официальный сайт компании]{{ref-en}}.
* [https://web.archive.org/web/20101024224448/http://www.gq.ru/people/article/329184/ Биография основателя Swatch Group Николаса Хайека в журнале GQ]
{{ВС}}
{{Swatch Group}}

[[Категория:Производители часов Швейцарии]]
[[Категория:ТНК Швейцарии]]

title: The Swatch Group AG

Тип: Публичная компания

Листинг на бирже: SIX: UHRN

Основатели: Николас Хайек

Расположение: Швейцария: Бьен

Ключевые фигуры: Найла Хайек (председатель совета директоров) · Ник Хайек (CEO)

Отрасль: Производство часов

Продукция: Наручные часы

Аудитор: PricewaterhouseCoopers


text:
# Wendlandia pendula
Wendlandia pendula là một loài thực vật có hoa trong họ Thiến thảo. Loài này được (Wall.) DC. miêu tả khoa học đầu tiên năm 1830.

wikiname: viwiki

title: Wendlandia pendula

in_language: vi

wikitext:
{{tiêu đề nghiêng}}
{{Bảng phân loại
| name = ''Wendlandia pendula''
| status =
| status_system =
| status_ref =
| image =
| image_caption =
| regnum = [[Thực vật|Plantae]]
| unranked_divisio = [[Thực vật có hoa|Angiospermae]]
| unranked_classis = [[Thực vật hai lá mầm thật sự|Eudicots]]
| ordo = [[Bộ Long đởm|Gentianales]]
| familia = [[Họ Thiến thảo|Rubiaceae]]
| genus = ''[[Wendlandia]]''
| species = '''''W. pendula'''''
| binomial = ''Wendlandia pendula''
| binomial_authority = ([[Nathaniel Wallich|Wall.]]) DC.
}}
'''''Wendlandia pendula''''' là một loài [[thực vật có hoa]] trong [[họ Thiến thảo]]. Loài này được (Wall.) DC. miêu tả khoa học đầu tiên năm 1830.<ref>{{chú thích web|url=http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-214489| title=''Wendlandia pendula''|access-date =ngày 3 tháng 6 năm 2013| author=The Plant List | year =2010}}</ref>

==Chú thích==
{{tham khảo|30em}}

==Liên kết ngoài==
*{{Thể loại Commons nội dòng|Wendlandia pendula}}
*{{Wikispecies nội dòng|Wendlandia pendula}}
*{{IPNI2|Wendlandia pendula|770492-1|access-date =ngày 5 tháng 6 năm 2013}}

[[Thể loại:Chi Hoắc quang]]
[[Thể loại:Thực vật được mô tả năm 1830]]

{{Ixoroideae-stub}}

title: Phân loại khoa học

Giới (regnum): Plantae

(không phân hạng): Angiospermae Eudicots

Bộ (ordo): Gentianales

Họ (familia): Rubiaceae

Chi (genus): Wendlandia

Loài (species): W. pendula

title: Danh pháp hai phần

Danh pháp hai phần: Wendlandia pendula · (Wall.) DC.


text:
# Ненсі Річі
Ненсі Річі (англ. Nancy Richey) — американська тенісистка 1960-х — 1970-х років, дворазова чемпіонка турнірів Великого шолома в одиночному розряді та чотириразова в парному розряді.
Більшість своїх перемог Річі здобула до початку Відкритої ери, і тільки Ролан-Гаррос вона виграла в 1968 році, коли чемпіонат Франції першим із турнірів відкрився для професіоналів.
Річі належить рекорд шести поспіль перемог на чемпіонаті США на ґрунтових кортах. 2003 року її було введено до Міжнародної зали тенісної слави.
Її брат Кліфф Річі теж був відомим тенісистом.

## Фінали турнірів Великого шолома

### Одиночний розряд: 6 (2 титули)
| Результат | Рік  | Турнір              | Повехня | Супотивниця      | Рахунок       |
| --------- | ---- | ------------------- | ------- | ---------------- | ------------- |
| Поразка   | 1966 | Чемпіонат Австралії | Трава   | Маргарет Сміт    | без гри       |
| Поразка   | 1966 | Чемпіонат Франції   | Ґрунт   | Енн Гейдон Джонс | 3–6, 1–6      |
| Поразка   | 1966 | Чемпіонат США       | Трава   | Марія Буено      | 3–6, 1–6      |
| Перемога  | 1967 | Чемпіонат Австралії | Трава   | Леслі Тернер     | 6–1, 6–4      |
| Перемога  | 1968 | French Open         | Ґрунт   | Енн Гейдон Джонс | 5–7, 6–4, 6–1 |
| Поразка   | 1969 | U.S. Open           | Трава   | Маргарет Корт    | 2–6, 2–6      |

### Пари: 6 (4 титули)
| Результат | Рік  | Турнір              | Поверхня | Партнерка     | Супротивниці                   | Рахунок        |
| --------- | ---- | ------------------- | -------- | ------------- | ------------------------------ | -------------- |
| Перемога  | 1965 | Чемпіонат США       | Трава    | Керол Гребнер | Біллі Джин Кінг Карен Гантце   | 6–4, 6–4       |
| Перемога  | 1966 | Чемпіонат Австралії | Трава    | Керол Гребнер | Маргарет Корт Леслі Тернер     | 6–4, 7–5       |
| Перемога  | 1966 | Wimbledon           | Трава    | Марія Буено   | Маргарет Корт Джуді Тегарт     | 6–3, 4–6, 6–4  |
| Перемога  | 1966 | Чемпіонат США       | Трава    | Марія Буено   | Розі Казалс Біллі Джин Кінг    | 6–3, 6–4       |
| Поразка   | 1967 | Wimbledon           | Трава    | Марія Буено   | Розі Казалс Біллі Джин Кінг    | 11–9, 4–6, 2–6 |
| Поразка   | 1969 | French Open         | Ґрунт    | Маргарет Корт | Франсуаз Дюрр Енн Гейдон Джонс | 0–6, 6–4, 5–7  |

wikiname: ukwiki

title: Ненсі Річі

in_language: uk

wikitext:
{{Тенісист
|фото                             =
|caption                           =
|fullname                          =
|громадянство                           = {{USA}}
| місце_проживання                         =

|зріст                           = 160
|college                           =
|початок_кар'єри                         =
|завершення_кар'єри                           =
| робоча_рука                             = права
|призові_кошти                  =
|tennishofyear                     = 2003
|tennishofid                       = nancy-richey
|website                           =
|одиночні_результати                     =
|одиночних_титулів                     =
|найвища_одиночна_позиція             = 2 (1969)
|currentsinglesranking             =
|результати_Australian_Open              = '''П''' ([[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 1967, жінки, одиночний розряд|1967]])
|AustralianOpenjuniorresult        =
|AustralianOpenseniorresult        =
|результати_Roland_Garros                  = '''П''' ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 1968, жінки, одиночний розряд|1968]])
|FrenchOpenjuniorresult            =
|FrenchOpenseniorresult            =
|результати_Wimbledon                   = ПФ ([[Вімблдонський турнір 1968, жінки, одиночний розряд|1968]])
|Wimbledonjuniorresult             =
|Wimbledonseniorresult             =
|результати_US_Open                      = Ф ([[Відкритий чемпіонат США з тенісу 1966, жінки, одиночний розряд|1966]], [[Відкритий чемпіонат США з тенісу 1969, жінки, одиночний розряд|1969]])
|USOpenjuniorresult                =
|USOpenseniorresult                =
|Othertournaments                  =
|MastersCupresult                  =
|WTAChampionshipsresult            =
|Olympicsresult                    =
|парні_результати                     =
|парних_титулів                     =
|найвища_парна_позиція             =
|currentdoublesranking             =
|grandslamsdoublesresults          =
|результати_парні_Australian_Open       = '''П''' ([[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 1966, жінки, парний розряд|1966]])
|результати_парні_Roland_Garros           = Ф ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 1969, жінки, парний розряд|1969]])
|результати_парні_Wimbledon            = '''П''' ([[Вімблдонський турнір 1966, жінки, парний розряд|1966]])
|результати_парні_US_Open               = '''П''' ([[Відкритий чемпіонат США з тенісу 1965, жінки, парний розряд|1965]], [[Відкритий чемпіонат США з тенісу 1966, жінки, парний розряд|1966]])
|OthertournamentsDoubles           =
|MastersCupDoublesresult           =
|WTAChampionshipsDoublesresult     =
|OlympicsDoublesresult             =
|Mixed                             =
|mixedrecord                       =
|mixedtitles                       =
|результати_мікст_Australian_Open         =
|результати_мікст_Roland_Garros             =
|результати_мікст_Wimbledon              = ЧФ (1965)
|результати_мікст_US_Open                 =

|останнє_оновлення           = тенісистка завершила кар'єру

}}

'''Ненсі Річі''' ({{lang-en|Nancy Richey}}) — американська тенісистка 1960-х — 1970-х років, дворазова чемпіонка турнірів Великого шолома в одиночному розряді та чотириразова в парному розряді.

Більшість своїх перемог Річі здобула до початку [[Відкрита ера|Відкритої ери]], і тільки Ролан-Гаррос вона виграла в 1968 році, коли чемпіонат Франції першим із турнірів відкрився для професіоналів.

Річі належить рекорд шести поспіль перемог на чемпіонаті США на ґрунтових кортах. 2003 року її було введено до [[Міжнародна тенісна зала слави|Міжнародної зали тенісної слави]].

Її брат [[Кліфф Річі]] теж був відомим тенісистом.

== Фінали турнірів Великого шолома ==

=== Одиночний розряд: 6 (2 титули) ===
{|class="sortable wikitable"
!style="width:40px"|Результат
!style="width:30px"|Рік
!style="width:160px"|Турнір
!style="width:50px"|Повехня
!style="width:190px"|Супотивниця
!style="width:160px" class="unsortable"|Рахунок

|-style="background:#ffc;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка ||1966 || [[Чемпіонат Австалії з тенісу|Чемпіонат Австралії]] || Трава || {{flagicon|AUS}} [[Маргарет Корт|Маргарет Сміт]] || без гри
|-style="background:#ebc2af;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка ||1966 || [[Чемпіонат Франції з тенісу|Чемпіонат Франції]] || Ґрунт || {{flagicon|GBR}} [[Енн Гейдон Джонс]] || 3–6, 1–6
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка ||1966 || [[Чемпіонат США з тенісу|Чемпіонат США]] || Трава || {{flagicon|BRA|1960}} [[Марія Буено]] ||  3–6, 1–6
|-style="background:#ffc;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога ||1967 || Чемпіонат Австралії || Трава || {{flagicon|AUS}} [[Леслі Тернер]] || 6–1, 6–4
|-style="background:#ebc2af;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога ||1968 || [[French Open]] || Ґрунт || {{flagicon|GBR}} [[Енн Гейдон Джонс]] || 5–7, 6–4, 6–1
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка ||1969 || U.S. Open || Трава || {{flagicon|AUS}} Маргарет Корт ||  2–6, 2–6
|}

=== Пари: 6 (4 титули) ===
{|class="sortable wikitable"
!Результат
!Рік
!width=200|Турнір
!Поверхня
!width=200|Партнерка
!width=200|Супротивниці
!width=200|Рахунок
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1965 || [[Чемпіонат США з тенісу|Чемпіонат США]] || Трава || {{flagicon|USA}} [[Керол  Гребнер]] || {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]]
 {{flagicon|USA}} [[Карен Гантце]] || 6–4, 6–4
|-style="background:#ffc;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1966 || [[Чемпіонат Австралії з тенісу|Чемпіонат Австралії]] || Трава || {{flagicon|USA}} Керол Гребнер || {{flagicon|AUS}} [[Маргарет Корт]]
 {{flagicon|AUS}} [[Леслі Тернер]] || 6–4, 7–5
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1966 ||  [[Wimbledon]] || Трава || {{flagicon|BRA|1960}} [[Марія Буено]] || {{flagicon|AUS}} Маргарет Корт
 {{flagicon|AUS}} [[Джуді Тегарт]] || 6–3, 4–6, 6–4
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1966 || Чемпіонат США || Трава || {{flagicon|BRA|1960}} Марія Буено || {{flagicon|USA}} [[Розі Казалс]]
 {{flagicon|USA}} Біллі Джин Кінг || 6–3, 6–4
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1967 ||  [[Wimbledon]] || Трава || {{flagicon|BRA|1960}} Марія Буено || {{flagicon|USA}} Розі Казалс
 {{flagicon|USA}} Біллі Джин Кінг || 11–9, 4–6, 2–6
|-style="background:#ebc2af;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1969 || [[French Open]] || Ґрунт || {{flagicon|AUS}} Маргарет Корт || {{flagicon|FRA}} [[Франсуаз Дюрр]]
 {{flagicon|GBR}} [[Енн Гейдон Джонс]] || 0–6, 6–4, 5–7
|}

== Посилання ==
* [http://www.wtatennis.com/players/player/180143/title/nancy-richey-gunter Досьє на сайті WTA]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Переможниці Відкритого чемпіонату Австралії з тенісу в одиночному розряді}}
{{Переможниці Відкритого чемпіонату Австралії з тенісу в парному розряді}}
{{Переможниці Відкритого чемпіонату Франції з тенісу в одиночному розряді}}
{{Переможниці Вімблдонського турніру в парному розряді}}
{{Переможниці Відкритого чемпіонату США з тенісу в одиночному розряді}}
{{Переможниці Відкритого чемпіонату США з тенісу в парному розряді}}
{{тенісист-доробити}}

{{DEFAULTSORT:Річі Ненсі}}
[[Категорія:Тенісистки США]]
[[Категорія:Переможці Вімблдонського турніру]]
[[Категорія:Переможці Відкритого чемпіонату США з тенісу]]
[[Категорія:Переможці Відкритого чемпіонату Австралії з тенісу]]
[[Категорія:Переможці Відкритого чемпіонату Франції з тенісу]]
[[Категорія:Члени Міжнародної тенісної зали слави]]
[[Категорія:Спортсмени з Техасу]]
[[Категорія:Переможниці турнірів Великого шлему в одиночному розряді]]
[[Категорія:Переможниці турнірів Великого шлему в парному розряді]]

title: Ненсі Річі

Громадянство: США

Дата народження: 23 серпня 1942 (82 роки)

Місце народження: Сан Анджело, Техас, США

Робоча рука: права

title: Одиночний розряд

title: Мейджори

title: Мейджори

title: Мікст