text:
# Enrique Hermitte
Enrique Martín Hermitte (Buenos Aires, Argentina, 24 de abril de 1871 - 28 de enero de 1955) fue un ingeniero argentino, descubridor del petróleo en su país.

## Homenajes
En la ciudad de Buenos Aires, más precisamente en el barrio de Chacarita, se encuentra el Colegio Industrial "Enrique Hermitte", que lleva su nombre en su honor. A su vez, existieron dos estaciones del Ferrocarril de Comodoro Rivadavia que unía a esta ciudad con la de Colonia Sarmiento, una denominada Cerro Hermitte ubicada dentro del ejido urbano de Comodoro Rivadavia, y otra llamada Enrique Hermitte que se encontraba entre las estaciones Valle Hermoso y Colhue Huapi. Por último en Comodoro se emplaza el cerro Hermitte, que hace honor a este ilustre personaje.

wikiname: eswiki

title: Enrique Hermitte

in_language: es

wikitext:
{{Ficha de persona
|nombre       = Enrique Hermitte
|imagen       = Enrique Hermitte.jpg
|tamaño       =
|descripción  =
|nombre de nacimiento = Enrique Martín Hermitte
|fecha de nacimiento = 24 de abril de 1871
|lugar de nacimiento = {{bandera|ARG}} [[Buenos Aires]], [[Argentina]]
|fecha de fallecimiento = 28 de enero de 1955
|lugar de fallecimiento = {{bandera|ARG}} [[Buenos Aires]], [[Argentina]]
|causa muerte =
|residencia   =
|nacionalidad = {{bandera|ARG}} [[Argentino]]
|otros nombres =
|etnia        =
|ciudadania   =
|educacion    =
|alma máter   =
|ocupación    = [[Ingeniero]]
|años activo  =
|empleador    =
|salario      =
|patrimonio   =
|altura       =
|peso         =
|conocido     =
|titulo       =
|termino      =
|predecesor   =
|sucesor      =
|partido político =
|religión    =
|cónyuge      =
|hijos        =
|padres       =
|familiares   =
|obras        =
|premios      =
|firma        =
|web          =
|notas        =
}}

'''Enrique Martín Hermitte''' ([[Buenos Aires]], [[Argentina]], 24 de abril de 1871 - 28 de enero de 1955) fue un [[ingeniero]] argentino,<ref name=casilda>{{cita web|url= http://www.casildavirtual.com.ar/noticia.php?id=1890|título= Correo de Lectores: Vida de Enrique M. Hermitte|fechaacceso= 19 de enero de 2010|autor= Casilda Virtual|idioma= español|urlarchivo= https://web.archive.org/web/20090506090548/http://www.casildavirtual.com.ar/noticia.php?id=1890|fechaarchivo= 6 de mayo de 2009}}</ref> descubridor del [[petróleo]] en su país.<ref name=apm>{{cita web|url= http://www.prensamercosur.com.ar/apm/nota_completa.php?idnota=904|título= "Hay que cambiar de cuajo el modelo energético"|fechaacceso= 19 de enero de 2010|apellido= Ramos|nombre= Pablo|fecha= 15 de septiembre de 2005|editor= Agencia Periodística del Mercosur|idioma= español}}</ref>

== Homenajes ==
En la ciudad de Buenos Aires, más precisamente en el [[barrio de Chacarita]], se encuentra el ''[[Escuela Técnica Hermitte|Colegio Industrial "Enrique Hermitte"]]'', que lleva su nombre en su honor.<ref>{{cita web |url= http://www.lanacion.com.ar/nota.asp?nota_id=926886|título= Una joya histórica de la ciudad, abandonada|fechaacceso=19 de enero de 2010 |autor= La Nación.com|enlaceautor= La Nación (Argentina)|fecha= 19 de julio de 2007|idioma= español}}</ref> A su vez, existieron dos estaciones del [[Ferrocarril de Comodoro Rivadavia]] que unía a esta ciudad con la de [[Colonia Sarmiento (Chubut)|Colonia Sarmiento]], una denominada [[Estación Cerro Hermitte|Cerro Hermitte]] ubicada dentro del ejido urbano de Comodoro Rivadavia, y otra llamada [[Estación Enrique Hermitte|Enrique Hermitte]] que se encontraba entre las estaciones [[Estación Valle Hermoso|Valle Hermoso]] y [[Estación Colhue Huapi|Colhue Huapi]]. Por último en Comodoro se emplaza el [[cerro Hermitte]], que hace honor a este ilustre personaje.<ref>{{enlace roto|1={{cita web|apellido=Coombs|nombre=Martin|título=Etymology of Patagonian station names|url=http://www.ferrocarrilesenelconosur.co.uk/14getymology.html|obra=Ferrocarriles en el Cono Sur. Patagonia, Tierra del Fuego e Islas del Atlántico Sur|fechaacceso=17 de julio de 2011}} |2=http://www.ferrocarrilesenelconosur.co.uk/14getymology.html |bot=InternetArchiveBot }}</ref><ref name=Coombs_2>{{cita web|título=Capítulo 6. Apéndice 3. Detalles de la vía entre Comodoro Rivadavia y Colonia Sarmiento y ramales|url=http://ferrocarrilesenelconosur.co.uk/6Sx3ComRivrouteli.html|fechaacceso=20 de julio de 2011|autor=Martin Coombs|obra=Ferrocarriles en el Cono Sur. Patagonia, Tierra del Fuego e Islas del Atlántico Sur|idioma=español|urlarchivo=https://web.archive.org/web/20070904024513/http://www.ferrocarrilesenelconosur.co.uk/6Sx3comrivrouteli.html|fechaarchivo=4 de septiembre de 2007}}</ref>

== Referencias ==
{{listaref}}

== Enlaces externos ==
* http://www.elpatagonico.net/index.php?item=energia|view&ref=suplementos&id=10346
* http://www.indargen.com.ar/pdf/6/biografia.pdf
* {{Enlace roto|1=http://dgisrv15.unt.edu.ar/fcsnat/insugeo/geologia_24/10.htm |2=http://dgisrv15.unt.edu.ar/fcsnat/insugeo/geologia_24/10.htm |bot=InternetArchiveBot }}
* http://www.insumisos.com/diplo/NODE/1845.HTM {{Wayback|url=http://www.insumisos.com/diplo/NODE/1845.HTM |date=20100110102042 }}

{{NF|1871|1955|Hermitte, Enrique Martin}}
[[Categoría:Nacidos en Buenos Aires]]
[[Categoría:Fallecidos en Buenos Aires]]
[[Categoría:Ingenieros de Argentina]]
[[Categoría:Ingenieros de Argentina del siglo XIX]]
[[Categoría:Ingenieros de Argentina del siglo XX]]
[[Categoría:Petróleo en Argentina]]
[[Categoría:Académicos de la Academia Nacional de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales]]

title: Información personal

Nombre de nacimiento: Enrique Martín Hermitte

Nacimiento: 24 de abril de 1871 · Buenos Aires, Argentina

Fallecimiento: 28 de enero de 1955 · Buenos Aires, Argentina

Nacionalidad: Argentino

title: Educación

Educado en: - Universidad de Buenos Aires - Escuela superior de minas de París

title: Información profesional

Ocupación: Ingeniero

Empleador: Universidad de Buenos Aires


text:
# 马格德堡火车总站
马格德堡火车总站（德語：）是德國薩克森-安哈爾特州北部城市馬德堡的主要火車站。現在的馬德堡車站建在馬德堡要塞的舊址上。在19世紀中期，隨著鐵路的發展，當時的三家鐵路公司達成協議購買要塞土地以修建車站。2008年至2015年期間，車站進行了翻新。

## 外部連結
- A Moment in Magdeburg （页面存档备份，存于） The British Military Train pauses in Magdeburg Hauptbahnhof.

wikiname: zhwiki

title: 马格德堡火车总站

in_language: zh

wikitext:
{{Infobox station
| name             = [[File:Deutsche Bahn AG-Logo.svg|25px|link=德国铁路]] 马格德堡火车总站
| image            = Magdeburger Bahnhof.jpg
| caption          =
| type             = 通過站
| platforms        = 10
| passengers       = 40,000
| trains           =
| code             = {{Deutsche Bahn station codes|code=3881<ref name =categories/>|ds100=LM<ref name=Eisenbahnatlas >{{cite book|title=Eisenbahnatlas Deutschland (German railway atlas) | edition=2009/2010 |publisher= Schweers + Wall | year= 2009 |isbn= 978-3-89494-139-0}}</ref>|ibnr=8010224|category=2<ref name =categories >{{DBCatsURL}}</ref>}}
| zone             =

| opened           = {{Start date and age|1873|05|15|df=y}}
| closed           =
| electrified      = 1923-1946<br />{{Start date and age|1957|01|06|df=y}}
| architect        =
| address          = [[馬德堡]]
| country          = 德國
| coordinates      = {{coord|52|7|50|N|11|37|40|E|region:DE-ST_type:railwaystation|format=dms|display=inline,title}}
| line             =
| website          = [https://www.bahnhof.de/en/Magdeburg_Hbf.html www.bahnhof.de]
}}

'''马格德堡火车总站'''（{{lang-de|Magdeburg Hauptbahnhof}}）是[[德國]][[薩克森-安哈爾特州]]北部城市[[馬德堡]]的主要火車站。現在的馬德堡車站建在馬德堡要塞的舊址上。在19世紀中期，隨著鐵路的發展，當時的三家鐵路公司達成協議購買要塞土地以修建車站<ref>{{cite book | first= Helmut|last= Asmus | title= 1200 Jahre Magdeburg (1200 years of Magdeburg) | volume= 3 | publisher=Scriptum | location=Magdeburg | year =2005 | pages=222–223 |language=de }}</ref>。2008年至2015年期間，車站進行了翻新。

==參考資料==
{{reflist}}

==外部連結==
* [http://www.berlin1969.com/#/magdeburg/3911863 A Moment in Magdeburg] {{Wayback|url=http://www.berlin1969.com/#/magdeburg/3911863 |date=20161010185158 }} The British Military Train pauses in Magdeburg Hauptbahnhof.

[[Category:马格德堡建筑物]]
[[Category:萨克森-安哈尔特铁路车站]]
[[Category:1873年啟用的鐵路車站]]
[[Category:德国铁路二等车站]]

title: 马格德堡火车总站

位置: 德國 · 馬德堡

车站类别: 通過站

title: 其他

DS100編碼: LM

title: 历史

title: 营运


text:
# Випадкове поле
Випадко́ве по́ле (англ. random field) — у фізиці та математиці це функція імовірності над довільною областю визначення (зазвичай багатовимірним простором, таким як {\displaystyle \mathbb {R} ^{n}}).
Тобто це функція {\displaystyle f(x)}, яка набуває випадкового значення в кожній точці {\displaystyle \mathbb {R} ^{n}} (або іншої області визначення).
Можна вважати випадкове поле узагальненням стохастичного процесу, де основний параметр більше не повинен бути дійсним або цілочисловим «часом», а натомість може набувати значень, які є багатовимірними векторами або точками на певному многовиді.

## Означення
Для заданого ймовірнісного простору {\displaystyle (\Omega ,{\mathcal {F}},P)}, X-значне випадкове поле — це набір X-значних випадкових змінних, індексованих елементами топологічного простору T. Тобто випадкове поле F є набором
{\displaystyle \{F_{t}:t\in T\}}
де кожна {\displaystyle F_{t}} — це випадкова змінна зі значенням з X.

## Приклади
- Марковське випадкове поле (англ. MRF)
- Ґіббсове випадкове поле
- Умовне випадкове поле (англ. CRF)
- Гауссове випадкове поле[en]

## Застосування
При використанні в природничих науках значення у випадковому полі часто просторово корельовані. Наприклад, суміжні значення (тобто значення з суміжними індексами) відрізняються не так сильно, як значення, які розташовані далі одне від одного. Це приклад коваріаційної структури, багато різних типів якої можна моделювати у випадковому полі. Одним із прикладів є модель Ізінга, де іноді взаємодії найближчих сусідів включені лише як спрощення для кращого розуміння моделі.
Зазвичай випадкові поля використовуються для створення комп'ютерної графіки, особливо тієї, яка імітує природні поверхні, такі як вода, земля, а також підповерхневі моделі землі.
У нейронауці, особливо у пов'язаних із завданням дослідженнях функціональної візуалізації мозку за допомогою ПЕТ або фМРТ, статистичний аналіз випадкових полів є однією з поширених альтернатив корекції для множинних порівнянь, щоб знайти області зі справді значущим збудженням.
Вони також використовуються в застосуваннях машинного навчання як графові моделі.

wikiname: ukwiki

title: Випадкове поле

in_language: uk

wikitext:
'''Випадко́ве по́ле''' ({{lang-en|random field}}) — у [[фізика|фізиці]] та [[математика|математиці]] це функція імовірності над довільною [[область визначення|областю визначення]] (зазвичай багатовимірним простором, таким як <math>\R^n</math>).

Тобто це функція <math>f(x)</math>, яка набуває випадкового значення в кожній точці <math>\R^n</math> (або іншої області визначення).

Можна вважати випадкове поле узагальненням [[випадковий процес|стохастичного процесу]], де основний параметр більше не повинен бути дійсним або цілочисловим «часом», а натомість може набувати значень, які є [[векторний простір|багатовимірними векторами]] або точками на певному [[многовид]]і.<ref>{{cite book | author=Vanmarcke, Erik | title=Random Fields: Analysis and Synthesis | publisher=World Scientific Publishing Company | year=2010 | isbn=978-9812563538}}</ref>

== Означення ==
Для заданого [[ймовірнісний простір|ймовірнісного простору]] <math>(\Omega, \mathcal{F}, P)</math>, ''X''-значне випадкове поле — це набір ''X''-значних [[випадкова змінна|випадкових змінних]], індексованих елементами [[топологічний простір|топологічного простору]] ''T''. Тобто випадкове поле ''F'' є набором
: <math> \{ F_t : t \in T \}</math>
де кожна <math>F_t</math> — це випадкова змінна зі значенням з ''X''.

== Приклади ==
* [[Марковська мережа|Марковське випадкове поле]] ({{lang-en|MRF}})
* [[Розподіл Ґіббса|Ґіббсове випадкове поле]]
* [[Умовне випадкове поле]] ({{lang-en|CRF}})
* {{iw|Гауссове випадкове поле|||Gaussian random field}}

== Застосування ==
При використанні в [[природничі науки|природничих науках]] значення у випадковому полі часто просторово корельовані. Наприклад, суміжні значення (тобто значення з суміжними індексами) відрізняються не так сильно, як значення, які розташовані далі одне від одного. Це приклад [[коваріація|коваріаційної]] структури, багато різних типів якої можна моделювати у випадковому полі. Одним із прикладів є [[модель Ізінга]], де іноді взаємодії найближчих сусідів включені лише як спрощення для кращого розуміння моделі.

Зазвичай випадкові поля використовуються для створення [[Комп'ютерна графіка (інформатика)|комп'ютерної графіки]], особливо тієї, яка імітує природні поверхні, такі як [[Моделювання рідини|вода]], [[Цифрова модель рельєфу|земля]], а також підповерхневі моделі землі.<ref>{{cite journal|last1= Cardenas |first1=IC|title= A two-dimensional approach to quantify stratigraphic uncertainty from borehole data using non-homogeneous random fields|journal=Engineering Geology|date=2023|doi=10.1016/j.enggeo.2023.107001|doi-access=free}}</ref>

У [[Нейронаука|нейронауці]], особливо у пов'язаних із завданням дослідженнях функціональної візуалізації мозку за допомогою [[Позитрон-емісійна томографія|ПЕТ]] або [[Функціональна магнітно-резонансна томографія|фМРТ]], статистичний аналіз випадкових полів є однією з поширених альтернатив [[Проблема множинних порівнянь|корекції для множинних порівнянь]], щоб знайти області зі справді значущим збудженням.<ref>{{Cite journal|last=Worsley|first=K. J.|last2=Evans|first2=A. C.|last3=Marrett|first3=S.|last4=Neelin|first4=P.|date=November 1992|title=A Three-Dimensional Statistical Analysis for CBF Activation Studies in Human Brain|journal=Journal of Cerebral Blood Flow & Metabolism|language=en-US|volume=12|issue=6|pages=900–918|doi=10.1038/jcbfm.1992.127|pmid=1400644|issn=0271-678X|doi-access=free}}</ref>

Вони також використовуються в застосуваннях [[Машинне навчання|машинного навчання]] як [[Графова модель|графові моделі]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{cite book |last1=Adler |first1=R. J. |last2=Taylor |first2=Jonathan |name-list-style=amp | title=Random Fields and Geometry | publisher=Springer | year=2007 | isbn=978-0-387-48112-8}}
* {{cite journal |last=Besag |first=J. E. |year=1974 |title=Spatial Interaction and the Statistical Analysis of Lattice Systems |journal={{iw|Journal of the Royal Statistical Society}} |series=Series B |volume=36 |issue=2 |pages=192–236 |doi=10.1111/j.2517-6161.1974.tb00999.x }}
* {{cite book |first=David |last=Griffeath |year=1976 |chapter=Random Fields |title=Denumerable Markov Chains |url=https://archive.org/details/springer_10.1007-978-1-4684-9455-6 |edition=2nd |editor-link=Джон Кемені |editor-first=John G. |editor-last=Kemeny |editor2-link=Лорі Снелл |editor2-first=Laurie |editor2-last=Snell |editor3-first=Anthony W. |editor3-last=Knapp |publisher=Springer |isbn=0-387-90177-9 }}
* {{cite book|author1-link=Давар Хошневісан | author=Davar Khoshnevisan | title=Multiparameter Processes : An Introduction to Random Fields | publisher=Springer | year=2002 | isbn=0-387-95459-7}}

{{Статистика}}

[[Категорія:Випадкові процеси]]
[[Категорія:Аналіз просторових даних]]


text:
# Symfonie nr. 5 (Simpson)
Robert Simpson componeerde zijn Symfonie nr. 5 in 1972, nog voor de première van Symfonie nr. 4. De compositie is in opdracht geschreven van het London Symphony Orchestra, dat onder leiding van Andrew Davis de eerste uitvoering verzorgde op 3 mei 1973, zeven dagen na de première van de 4e symfonie in Manchester.

## Compositie
Deze bestaat nu eens uit vijf delen:
1. Allegro;
2. Canone 1: Comodo e tranquillo;
3. Scherzino: Molto vivace;
4. Canone 2: Adagio
5. Finale: Molto Allegro e con fuoco.

De 4e symfonie blonk uit in vrolijkheid, alle vervelende zaken waren uit de symfonie gedestilleerd. Het omgekeerde is het geval met deze symfonie. Vanaf het begin klinkt de compositie gehaast, geïrriteerd en geagiteerd. De symfonie is geschreven in symmetrie; de buitenste 2 delen omvatten 2 middendelen die op hun beurt weer het centrale deel het Scherzino omvatten. Alle vrolijkheid is verdwenen.

De symfonie begint met een aantal maten pianissimo, waarna het niet te teugelen geweld losbarst. Het gehele allegro is zonder meer onrustig. In deel (2) neemt de onrust iets af, maar verdwijnt nooit. Ook deel (3) blijft onrustig, terwijl een scherzo vrolijk zou moeten klinken. Het unheimliche gevoel neemt in deel (4) zo toe, dat aan het eind van het deel de componist doodmoe lijkt en de muziek tot stilstand komt met een aantal dissonante zweverige akkoorden die langzaam in elkaar overvloeien. Vlak daarna starten de pauken de onrust weer en binnen een aantal maten zitten we weer in de sfeer van deel 1. De muziek lijkt totaal uit de hand te lopen, maar tegen het einde komt het dan eindelijk tot rust. Bij een pianissimo begeleiding komt het nog tot enkele oprispingen, maar daarna is het echt pianissimo tot het eind (ook weer een paar maten, zodat hier ook de symmetrie van de compositie blijkt.

Niets van de spanning is opgelost en je blijft met een vreemd gevoel zitten. Wat wil de componist nou; je zou eigenlijk de symfonie gewoon kunnen herstarten. Zoals vaker met onrust blijft het je enige tijd achtervolgen, pas als je zelf maatregelen neemt kom je pas tot rust en zo is het dus kennelijk ook met deze symfonie.

## Opmerking
Tijdens het componeren van deze symfonie is Simpson een tijdje ernstig ziek geweest, hetgeen de structuur van de compositie beïnvloed zou kunnen hebben. Eerst het steeds maar zieker worden en daarna het langzame herstel

## Bron
Uitgave van Hyperion Records

wikiname: nlwiki

title: Symfonie nr. 5 (Simpson)

in_language: nl

wikitext:
[[Robert Simpson]] componeerde zijn '''Symfonie nr. 5''' in 1972, nog voor de première van [[Symfonie nr. 4 (Simpson)|Symfonie nr. 4]]. De compositie is in opdracht geschreven van het [[London Symphony Orchestra]], dat onder leiding van [[Andrew Davis]] de eerste uitvoering verzorgde op 3 mei 1973, zeven dagen na de première van de 4e symfonie in [[Manchester]].

==Compositie==
Deze bestaat nu eens uit vijf delen:
# Allegro;
# Canone 1: Comodo e tranquillo;
# Scherzino: Molto vivace;
# Canone 2: Adagio
# Finale: Molto Allegro e con fuoco.

De 4e symfonie blonk uit in vrolijkheid, alle vervelende zaken waren uit de symfonie gedestilleerd. Het omgekeerde is het geval met deze symfonie. Vanaf het begin klinkt de compositie gehaast, geïrriteerd en geagiteerd. De symfonie is geschreven in symmetrie; de buitenste 2 delen omvatten 2 middendelen die op hun beurt weer het centrale deel het Scherzino omvatten. Alle vrolijkheid is verdwenen.

De symfonie begint met een aantal maten pianissimo, waarna het niet te teugelen geweld losbarst. Het gehele allegro is zonder meer onrustig. In deel (2) neemt de onrust iets af, maar verdwijnt nooit. Ook deel (3) blijft onrustig, terwijl een scherzo vrolijk zou moeten klinken. Het ''unheimliche'' gevoel neemt in deel (4) zo toe, dat aan het eind van het deel de componist doodmoe lijkt en de muziek tot stilstand komt met een aantal dissonante zweverige akkoorden die langzaam in elkaar overvloeien. Vlak daarna starten de pauken de onrust weer en binnen een aantal maten zitten we weer in de sfeer van deel 1. De muziek lijkt totaal uit de hand te lopen, maar tegen het einde komt het dan eindelijk tot rust. Bij een pianissimo begeleiding komt het nog tot enkele oprispingen, maar daarna is het echt pianissimo tot het eind (ook weer een paar maten, zodat hier ook de symmetrie van de compositie blijkt.

Niets van de spanning is opgelost en je blijft met een vreemd gevoel zitten. Wat wil de componist nou; je zou eigenlijk de symfonie gewoon kunnen herstarten. Zoals vaker met onrust blijft het je enige tijd achtervolgen, pas als je zelf maatregelen neemt kom je pas tot rust en zo is het dus kennelijk ook met deze symfonie.

==Opmerking==
Tijdens het componeren van deze symfonie is Simpson een tijdje ernstig ziek geweest, hetgeen de structuur van de compositie beïnvloed zou kunnen hebben. Eerst het steeds maar zieker worden en daarna het langzame herstel

==Bron==
Uitgave van Hyperion Records

[[Categorie:Compositie van Robert Simpson|Symfonie 05]]
[[Categorie:Symfonie|5 Simpson]]
[[Categorie:Compositie voltooid in 1972]]


text:
# Adolfo Barrena
Adolfo Barrena Salces (Madrid, 1950) es un profesor de primaria y político español, miembro de Izquierda Unida en Aragón.

## Biografía
Ha formado parte de los movimientos de renovación pedagógica como Aula Libre o la Escuela de Verano de Aragón, y es militante de Comisiones Obreras de enseñanza, participando en ella desde los años de clandestinidad. En este sindicato ha ejercido diversas funciones, desde delegado sindical hasta responsable del departamento de medio ambiente o miembro de la comisión ejecutiva, con responsabilidades en el área económica. Desde 2002 es portavoz y coordinador regional de Izquierda Unida de Aragón y fue candidato por esta formación a la presidencia aragonesa en 2003, 2007 y 2011.
Además, destaca su compromiso por la defensa del medio ambiente. Barrena defendió ante las Cortes de Aragón, como portavoz de CCOO, una iniciativa Legislativa Popular sobre las energías renovables que, finalmente, no fue aprobada. También ha formado parte del Consejo de Protección de la Naturaleza de Aragón.
Desde diciembre de 2010, fue secretario de Medio Ambiente, Energía, Transporte y Agua de Izquierda Unida federal y, desde febrero de 2015 asume la Secretaría Ejecutiva Interna y de Organización en la dirección federal de I.U.

title: Adolfo Barrena

wikitext:
{{Ficha de autoridad
| nombre = Adolfo Barrena Salces
| imagen = Adolfo Barrena.jpg
| pieimagen = Adolfo Barrena en 2012.
| escudo = Logo IU.svg
| cargo = [[Coordinador general]] de [[Izquierda Unida de Aragón]]
| inicio = mayo de 2002
| predecesor = [[Luis Laviña]]
| final = 4 de marzo de 2017
| sucesor = [[Álvaro Sanz Remón|Álvaro Sanz]]
| escudo2 = Escudo d'Aragón.svg
| cargo2 = [[Diputado]] de las [[Cortes de Aragón]]
| distrito2 = [[Circunscripción electoral de Zaragoza|Zaragoza]]
| inicio2 = 20 de junio de 2003
| final2 = 24 de mayo de 2015
| fecha de nacimiento = 1950
| lugar de nacimiento = [[Madrid]], [[España]]
| partido = [[Izquierda Unida (España)|Izquierda Unida]]
| profesión =
| cónyuge =
}}
'''Adolfo Barrena Salces''' ([[Madrid]], 1950) es un profesor de primaria y [[político]] [[España|español]], miembro de [[Izquierda Unida (España)|Izquierda Unida]] en [[Aragón]].

== Biografía ==
Ha formado parte de los movimientos de renovación pedagógica como Aula Libre o la Escuela de Verano de Aragón, y es militante de [[Comisiones Obreras]] de enseñanza, participando en ella desde los años de clandestinidad. En este sindicato ha ejercido diversas funciones, desde delegado sindical hasta responsable del departamento de medio ambiente o miembro de la comisión ejecutiva, con responsabilidades en el área económica. Desde 2002 es portavoz y coordinador regional de [[Izquierda Unida de Aragón]] y fue [[Elecciones a Cortes de Aragón de 2003|candidato por esta formación a la presidencia aragonesa en 2003]], [[Elecciones a Cortes de Aragón de 2007|2007]] y [[Elecciones a Cortes de Aragón de 2011|2011]].

Además, destaca su compromiso por la defensa del medio ambiente. Barrena defendió ante las [[Cortes de Aragón]], como portavoz de CCOO, una [[iniciativa Legislativa Popular]] sobre las energías renovables que, finalmente, no fue aprobada. También ha formado parte del [[Consejo de Protección de la Naturaleza de Aragón]].

Desde diciembre de 2010, fue secretario de Medio Ambiente, Energía, Transporte y Agua de [[Izquierda Unida (España)|Izquierda Unida]] federal y, desde febrero de 2015 asume la Secretaría Ejecutiva Interna y de Organización en la dirección federal de I.U.<ref>{{cita web|autor=Público.es|título=Cayo Lara culmina un año después la remodelación de la ejecutiva de IU|url=http://www.publico.es/espana/351231/cayo-lara-culmina-un-ano-despues-la-remodelacion-de-la-ejecutiva-de-iu|fecha=12 de diciembre de 2010}}</ref>

==Referencias==
{{listaref}}
*{{20minutos|http://www.20minutos.es/noticia/233240/0/elecciones/candidatos/zaragoza/}}

{{sucesión
| título = [[Archivo:Izquierda_Unida_(logo).svg|25px]]
[[Coordinador general]] de [[Izquierda Unida de Aragón]]
| período = 2002-2017
| predecesor = [[Luis Laviña]]
| sucesor = [[Álvaro Sanz Remón|Álvaro Sanz]]
| título2 = [[Archivo:Izquierda_Unida_(logo).svg|25px]]
[[Portavoz (comunicación)|Portavoz]] del [[Izquierda Unida (España)|Grupo Izquierda Unida]]
en las [[Cortes de Aragón]]
| período2 = 2003-2013
| predecesor2 = [[Jesús Lacasa]]
| sucesor2 = [[Patricia Luquin Cabello]]
| título3 = [[Archivo:Izquierda_Unida_(logo).svg|25px]]
[[Izquierda Unida (España)|Secretario de Organización de Izquierda Unida]]
| período3 = 2015-2016
| predecesor3 = [[Miguel Reneses]]
| sucesor3 = [[Ismael González]]
}}

{{NF|1950||Barrena Salces, Adolfo}}
[[Categoría:Políticos de Izquierda Unida]]
[[Categoría:Sindicalistas de Comisiones Obreras]]
[[Categoría:Diputados de las Cortes de Aragón por la circunscripción electoral de Zaragoza]]
[[Categoría:Diputados de la VI Legislatura de las Cortes de Aragón]]
[[Categoría:Diputados de la VII Legislatura de las Cortes de Aragón]]
[[Categoría:Diputados de la VIII Legislatura de las Cortes de Aragón]]
[[Categoría:Nacidos en Madrid]]

title: · Coordinador general de Izquierda Unida de Aragón

· Coordinador general de Izquierda Unida de Aragón: mayo de 2002-4 de marzo de 2017

Predecesor: Luis Laviña

Sucesor: Álvaro Sanz

title: · Diputado de las Cortes de Aragón · por Zaragoza

· Diputado de las Cortes de Aragón · por Zaragoza: 20 de junio de 2003-24 de mayo de 2015

title: Información personal

Nacimiento: 1950 · Madrid, España

Nacionalidad: Española

title: Información profesional

Ocupación: Político

Partido político: Izquierda Unida


text:
# Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу
Первая лига АФРК — второй дивизион в структуре чемпионата Казахстана по мини-футболу, проводящегося под эгидой Ассоциации мини-футбола Казахстана.

## Формат турнира
Турнир проводится по круговой системе («каждый с каждым») по наибольшей сумме набранных очков во всех матчах данного турнира.

### Выход вПремьер-лигу
Системой не предусматривается прямой выход в главный чемпионат Казахстана по мини-футболу. Всё зависит от клуба, который имеет возможность переходить в Премьер-лигу. Ассоциация мини-футбола Казахстана приглашает победителя Первой лиги принять участие в чемпионате, но переход в первенство предусматривает особое строгое лицензирование, и не каждый клуб готов к этому, предпочитая остаться в низшем дивизионе.

## Победители
| 2002 | Цементник (Семей)           |
| 2004 | Транссистема (Алматы)       |
| 2005 | ДЕП (Костанай)              |
| 2006 | Дуние Футбол Алеми (Алматы) |
| 2007 | Аят (Рудный)                |
| 2008 | Калкан (Астана)             |
| 2009 | Транссистема (Алматы)       |
| 2010 | Тайпак (Уральск)            |
| 2011 | Озенмунайгаз (Жанаозен)     |
| 2012 | Акжайык (Уральск)           |
| 2013 | ЦСКА (Астана)               |
| 2014 | Инжу (Актобе)               |
| 2015 | Жетысу (Талдыкорган)        |
| 2016 | СДЮШОР № 7                  |
| 2017 | Окжетпес (Кокшетау)         |
| 2018 | Прогресс (Караганды)        |

wikiname: ruwiki

in_language: ru

wikitext:
{{Карточка футбольной лиги
|название = Чемпионат Казахстана среди клубов Первой лиги по мини-футболу
|оригинальное = '''Первая лига по мини футболу'''
|логотип =
|ширина =
|подпись =
|страна = {{Флаг Казахстана|20px}} [[Казахстан]]
|федерация =
|основан = [[2002]]
|команды = 5
|уровни = 2
|выход в = [[Чемпионат Казахстана по мини-футболу|Премьер-лига]]
|выбывание в =
|национальные = [[Кубок Казахстана по мини-футболу]]
|международные = нет
|действующий чемпион = [[Прогресс (мини-футбольный клуб, Караганды)|Прогресс Крг.]] (1-й титул)
|наиболее титулован = [[Транссистема (мини-футбольный клуб)|Транссистема]] (2 титула)
|TV =
|сайт = [http://www.afrk.kz afrk.kz]
|текущий сезон =
}}

'''Первая лига АФРК''' — второй дивизион в структуре чемпионата Казахстана по мини-футболу, проводящегося под эгидой [[Ассоциация футзала Казахстана|Ассоциации мини-футбола Казахстана]].

== Формат турнира ==
Турнир проводится по круговой системе («каждый с каждым») по наибольшей сумме набранных очков во всех матчах данного турнира.

=== Выход в [[Чемпионат Казахстана по мини-футболу|Премьер-лигу]] ===
Системой не предусматривается прямой выход в главный чемпионат Казахстана по мини-футболу. Всё зависит от клуба, который имеет возможность переходить в Премьер-лигу. [[Ассоциация футзала Казахстана|Ассоциация мини-футбола Казахстана]] приглашает победителя Первой лиги принять участие в чемпионате, но переход в первенство предусматривает особое строгое лицензирование, и не каждый клуб готов к этому, предпочитая остаться в низшем дивизионе.

== Победители ==
{| class="wikitable"
!Сезон
!Победитель ([[Файл:Зелёная стрелка.png|15x15px]])
|-
!colspan=5|Первая лига Казахстана по мини-футболу
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2002|2002]]
|'''[[Цементник (мини-футбольный клуб)|Цементник (Семей)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2004|2004]]
|'''[[Транссистема (мини-футбольный клуб)|Транссистема (Алматы)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2005|2005]]
|'''[[ДЕП|ДЕП (Костанай)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2006|2006]]
|'''[[Дуние Футбол Алеми (мини-футбольный клуб)|Дуние Футбол Алеми (Алматы)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2007|2007]]<ref>{{Cite web |url=https://m.sports.kz/news/startuet-pervaya-liga-po-futzalu |title=Стартует первая лига по футзалу - Мини-футбол - Sports.kz<!-- Заголовок добавлен ботом --> |access-date=2018-12-03 |archive-date=2018-12-04 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181204053822/https://m.sports.kz/news/startuet-pervaya-liga-po-futzalu |url-status=live }}</ref>
|'''[[Аят (мини-футбольный клуб)|Аят (Рудный)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2008|2008]]
|'''[[Калкан (мини-футбольный клуб)|Калкан (Астана)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2009|2009]]<ref>{{Cite web |url=http://www.afckairat.kz/news/2354/ |title=Первенство Республики Казахстан по футзалу среди команд первой лиги<!-- Заголовок добавлен ботом --> |access-date=2018-12-03 |archive-date=2018-12-04 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181204005918/http://www.afckairat.kz/news/2354/ |url-status=live }}</ref>
|'''[[Транссистема (мини-футбольный клуб)|Транссистема (Алматы)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2010|2010]]
|'''[[Тайпак (мини-футбольный клуб)|Тайпак (Уральск)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2011|2011]]
|'''[[Озенмунайгаз (мини-футбольный клуб)|Озенмунайгаз (Жанаозен)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2012|2012]]
|'''[[Акжайык (мини-футбольный клуб)|Акжайык (Уральск)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2013|2013]]
|'''[[ЦСКА (мини-футбольный клуб, Астана)|ЦСКА (Астана)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2014|2014]]
|'''[[Инжу (мини-футбольный клуб)|Инжу (Актобе)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2015|2015]]
|'''[[Жетысу (мини-футбольный клуб)|Жетысу (Талдыкорган)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2016|2016]]
|'''СДЮШОР № 7'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2017|2017]]
|'''[[Окжетпес (мини-футбольный клуб)|Окжетпес (Кокшетау)]]'''
|-
|[[Первая лига чемпионата Казахстана по мини-футболу 2018|2018]]
|'''[[Прогресс (мини-футбольный клуб, Караганды)|Прогресс (Караганды)]]'''
|}

== Примечания ==
{{примечания}}

== Ссылки ==

{{Мини-футбол в Казахстане}}

[[Категория:Соревнования по мини-футболу в Казахстане]]

Регион: Казахстан

Повышение: Премьер-лига

Национальные турниры: Кубок Казахстана по мини-футболу

Международные · турниры: нет

Действующий победитель: Прогресс Крг. (1-й титул)

Наиболее титулован: Транссистема (2 титула)


text:
# Alfred H. Barr Jr.
Alfred Hamilton Barr Jr. (28 de janeiro de 1902 - 15 de agosto de 1981) foi um historiador de arte americano e o primeiro diretor do Museu de Arte Moderna de Nova Iorque. A partir dessa posição, ele foi uma das forças mais influentes no desenvolvimento de atitudes populares em relação à arte moderna; por exemplo, sua organização da grande exibição de Van Gogh de 1935, nas palavras da autora Bernice Kert, foi "um precursor da influência que Van Gogh tem até hoje sobre a imaginação contemporânea".

## Infância e educação
Barr formou-se na Boys' Latin School of Maryland. Barr recebeu seu bacharelado em 1923 e seu mestrado em 1924 pela Universidade de Princeton, onde estudou história da arte com Frank Jewett Mather e Charles Rufus Morey. Em 1924, ele começou o doutorado em Harvard, mas saiu depois de concluir os requisitos do curso de doutorado para prosseguir o ensino. Ele não recebeu seu doutorado até 1946.

## Carreira
Barr foi contratado como professor associado para ensinar história da arte no Wellesley College em 1926, onde, no mesmo ano, ofereceu o primeiro curso de graduação em arte moderna, "Tradição e Revolta na Pintura Moderna". Este curso foi notável não apenas pela novidade de seu assunto, mas também por sua pedagogia não convencional: Barr referiu todos os nove alunos da turma como "corpo docente", tornando-os responsáveis por dominar e ensinar parte do conteúdo do curso. Embora, por seu título, o curso tenha ostensivamente focado na pintura, Barr achou que era necessário um amplo entendimento da cultura para entender qualquer disciplina artística individual e, portanto, a turma também estudou design, arquitetura, cinema, escultura e fotografia. Não havia leitura obrigatória, além de Vanity Fair, The New Yorker e The New Masses, e as inúmeras viagens de classe não eram para locais típicos de interesse histórico da arte. Por exemplo, em uma viagem a Cambridge, a turma repassou a riqueza dos museus de Harvard para experimentar o "requintado virtuosismo estrutural", nas palavras de Barr, da fábrica de doces Necco.
Em 1929, Barr recebeu uma Carnegie Fellowship, que pretendia usar para completar os requisitos de seu doutorado, escrevendo uma dissertação durante o ano acadêmico seguinte sobre arte moderna e cubismo na Universidade de Nova York. Mas grandes ambições o obrigaram a arquivar essa intenção quando Anson Conger Goodyear, agindo por recomendação de Paul J. Sachs, ofereceu a Barr a direção do recém-fundado Museu de Arte Moderna. Supondo que o cargo em agosto de 1929 tivesse apenas 27 anos, as realizações de Barr nele se acumularam rapidamente; o Museu realizou sua primeira exposição de empréstimos em novembro, nos pós-impressionistas Van Gogh, Cézanne, Gauguin e Seurat. Talvez a realização mais memorável e duradoura de Barr em sua capacidade de diretoria tenha sido a retrospectiva de Picasso de 1939 a 1940, que causou uma reinterpretação do trabalho do artista e estabeleceu o modelo para todas as retrospectivas futuras do Museu.
Em 1930, Barr casou-se com Margaret Scolari, que ele conheceu na exposição inaugural do MoMA em 1929.
Segundo Sybil Gordon Kantor em seu livro Alfred H. Barr Jr. and the Intellectual Origins of the Museum of Modern Art, Frank Crowninshield, crítico de arte, jornalista e editor da Vanity Fair, foi um dos mentores de Barr e um dos membros fundadores do Museu de Arte Moderna, juntamente com vários outros.
Em 1941, em colaboração com sua esposa e Varian Fry, ele ajudou muitos artistas a fugir da França, ocupados pelos nazistas, sendo um deles Marc Chagall. Barr ajudou a obter vistos americanos, bem como o patrocínio de 3 mil dólares solicitados para obter o visto.
Em 1943, o presidente do Museu de Arte Moderna, Stephen Carlton Clark, demitiu Barr do cargo de diretor, embora tenha sido autorizado a permanecer como diretor consultivo (trabalhando com seu sucessor, Rene d'Harnoncourt); mais tarde, Barr recebeu o título de diretor de coleções. Quando Barr deixou o MoMA, em 1968, a arte moderna seria considerada um campo de estudo histórico-artístico legítimo, como em épocas anteriores, como o Renascimento. Ele foi eleito membro da Academia Americana de Artes e Ciências em 1952.
Em reconhecimento ao legado de Barr como historiador da arte e primeiro diretor do MoMA, a College Art Association estabeleceu o Prêmio Alfred H. Barr Jr. para bolsas de estudos em museus em 1980. O prêmio é concedido anualmente ao autor de um excelente catálogo produzido em um museu, biblioteca ou coleção pública ou privada.

## Obras selecionadas

### Livros
- Picasso: Fifty Years of His Art (1946)
- Matisse, His Art and His Public (1951)
- Cubism and Abstract Art. Cambridge: Belknap Press (1986). ISBN 0-674-17935-8
- Art in America in Modern Times (1934)

### Ensaios
- "Crônicas". Painting and Sculpture in The Museum of Modern Art 1929–1967. Nova Iorque: Museu de Arte Moderna, 1977, 619-650.

wikiname: ptwiki

title: Alfred H. Barr Jr.

in_language: pt

wikitext:
{{Info/Biografia/Wikidata}}
'''Alfred Hamilton Barr Jr.''' (28 de janeiro de 1902 - 15 de agosto de 1981) foi um historiador de arte americano e o primeiro diretor do [[Museu de Arte Moderna (Nova Iorque)|Museu de Arte Moderna de Nova Iorque]]. A partir dessa posição, ele foi uma das forças mais influentes no desenvolvimento de atitudes populares em relação à [[arte moderna]]; por exemplo, sua organização da grande exibição de [[Vincent van Gogh|Van Gogh]] de 1935, nas palavras da autora Bernice Kert, foi "um precursor da influência que Van Gogh tem até hoje sobre a imaginação contemporânea".<ref name="Kert">Kert, Bernice. ''Abby Aldrich Rockefeller: The Woman in the Family.'' Nova Iorque: Random House, 1993. 376.</ref>

== Infância e educação ==
Barr formou-se na [[Boys' Latin School of Maryland]]. Barr recebeu seu bacharelado em 1923 e seu mestrado em 1924 pela [[Universidade de Princeton]], onde estudou história da arte com [[Frank Jewett Mather]] e [[Charles Rufus Morey]]. Em 1924, ele começou o doutorado em [[Universidade Harvard|Harvard]], mas saiu depois de concluir os requisitos do curso de doutorado para prosseguir o ensino. Ele não recebeu seu doutorado até 1946.<ref name="Alexander">Alexander, Ralph. "MoMA as Educator: The Legacy of Alfred H. Barr Jr." Review of ''Alfred H. Barr Jr. and the Intellectual Origins of the Museum of Modern Art'' by Sybil Gordon Kantor. ''The Journal of Aesthetic Education'' 39.2 (2005): 97–103.</ref>

== Carreira ==
Barr foi contratado como professor associado para ensinar história da arte no [[Wellesley College]] em 1926, onde, no mesmo ano, ofereceu o primeiro curso de graduação em arte moderna, "Tradição e Revolta na Pintura Moderna". Este curso foi notável não apenas pela novidade de seu assunto, mas também por sua pedagogia não convencional: Barr referiu todos os nove alunos da turma como "corpo docente", tornando-os responsáveis por dominar e ensinar parte do conteúdo do curso. Embora, por seu título, o curso tenha ostensivamente focado na pintura, Barr achou que era necessário um amplo entendimento da cultura para entender qualquer disciplina artística individual e, portanto, a turma também estudou design, arquitetura, cinema, escultura e fotografia. Não havia leitura obrigatória, além de ''[[Vanity Fair (revista)|Vanity Fair]]'', ''[[The New Yorker]]'' e ''[[The New Masses]]'', e as inúmeras viagens de classe não eram para locais típicos de interesse histórico da arte. Por exemplo, em uma viagem a [[Cambridge (Massachusetts)|Cambridge]], a turma repassou a riqueza dos [[Harvard Art Museums|museus de Harvard]] para experimentar o "requintado virtuosismo estrutural", nas palavras de Barr, da fábrica de doces [[Necco]].<ref name="Meyer">[[Richard Meyer (academic)|Meyer, Richard]]. "What Was Contemporary Art?" Swarthmore College, Swarthmore, PA. 21 de fevereiro de 2007.</ref>

Em 1929, Barr recebeu uma [[Carnegie Fellowship]], que pretendia usar para completar os requisitos de seu doutorado, escrevendo uma dissertação durante o ano acadêmico seguinte sobre arte moderna e cubismo na [[Universidade de Nova Iorque|Universidade de Nova York]]. Mas grandes ambições o obrigaram a arquivar essa intenção quando [[Anson Conger Goodyear]], agindo por recomendação de [[Paul J. Sachs]], ofereceu a Barr a direção do recém-fundado [[Museu de Arte Moderna (Nova Iorque)|Museu de Arte Moderna]]. Supondo que o cargo em agosto de 1929 tivesse apenas 27 anos, as realizações de Barr nele se acumularam rapidamente; o Museu realizou sua primeira exposição de empréstimos em novembro, nos [[Pós-impressionismo|pós-impressionistas]] Van Gogh, [[Paul Cézanne|Cézanne]], [[Paul Gauguin|Gauguin]] e [[Georges Seurat|Seurat]]. Talvez a realização mais memorável e duradoura de Barr em sua capacidade de diretoria tenha sido a retrospectiva de [[Pablo Picasso|Picasso]] de 1939 a 1940, que causou uma reinterpretação do trabalho do artista e estabeleceu o modelo para todas as retrospectivas futuras do Museu.

Em 1930, Barr casou-se com Margaret Scolari, que ele conheceu na exposição inaugural do MoMA em 1929.<ref>{{Citar jornal|titulo=Margaret Scolari Barr, a Teacher And Art Historian, Is Dead at 86|url=https://www.nytimes.com/1987/12/31/obituaries/margaret-scolari-barr-a-teacher-and-art-historian-is-dead-at-86.html|publicação=The New York Times}}</ref>

Segundo Sybil Gordon Kantor em seu livro ''Alfred H. Barr Jr. and the Intellectual Origins of the Museum of Modern Art,'' [[Frank Crowninshield]], crítico de arte, jornalista e editor da ''[[Vanity Fair (revista)|Vanity Fair]]'', foi um dos mentores de Barr e um dos membros fundadores do Museu de Arte Moderna, juntamente com vários outros.<ref>[https://books.google.com/books?id=S7nfCkrBVREC&pg=PA98 Kantor, Sybil. ''Alfred H. Barr Jr. and the Intellectual Origins of the Museum of Modern Art'']</ref>

Em 1941, em colaboração com sua esposa e [[Varian Fry]], ele ajudou muitos artistas a fugir da França, ocupados pelos nazistas, sendo um deles [[Marc Chagall]].<ref>{{Citar web|url=https://www.theartstory.org/artist/chagall-marc/|titulo=Marc Chagall Biography, Life & Quotes|obra=The Art Story}}</ref><ref>{{Citar jornal|titulo=New York exhibit explores Chagall's art during war years, exile|url=https://www.reuters.com/article/us-art-exhibit-chagall-idUSBRE9970U420131008|jornal=Reuters|língua=en}}</ref> Barr ajudou a obter vistos americanos, bem como o patrocínio de 3 mil dólares solicitados para obter o visto.<ref>{{Citar livro|título=Ninth Street Women: Lee Krasner, Elaine de Kooning, Grace Hartigan, Joan ...|ultimo=Gabriel|primeiro=Mary|ano=2018|localização=|páginas=|isbn=|publicação=}}</ref>

Em 1943, o presidente do Museu de Arte Moderna, [[Stephen Carlton Clark]], demitiu Barr do cargo de diretor, embora tenha sido autorizado a permanecer como diretor consultivo (trabalhando com seu sucessor, [[Rene d'Harnoncourt]]); mais tarde, Barr recebeu o título de diretor de coleções. Quando Barr deixou o MoMA, em 1968, a arte moderna seria considerada um campo de estudo histórico-artístico legítimo, como em épocas anteriores, como o [[Renascimento]]. Ele foi eleito membro da [[Academia de Artes e Ciências dos Estados Unidos|Academia Americana de Artes e Ciências]] em 1952.<ref name="AAAS">{{Citar web|titulo=Book of Members, 1780–2010: Chapter B|url=http://www.amacad.org/publications/BookofMembers/ChapterB.pdf|publicação=American Academy of Arts and Sciences}}</ref>

Em reconhecimento ao legado de Barr como historiador da arte e primeiro diretor do MoMA, a [[College Art Association]] estabeleceu o Prêmio Alfred H. Barr Jr. para bolsas de estudos em museus em 1980. O prêmio é concedido anualmente ao autor de um excelente catálogo produzido em um museu, biblioteca ou coleção pública ou privada.<ref>{{Citar web|titulo=Alfred H. Barr Jr. Award|url=http://www.collegeart.org/awards/barr|publicação=College Art Association}}</ref>

== Obras selecionadas ==

=== Livros ===

* ''Picasso: Fifty Years of His Art'' (1946)
* ''Matisse, His Art and His Public'' (1951)
* ''Cubism and Abstract Art''. Cambridge: Belknap Press (1986). {{ISBN|0-674-17935-8}}
* ''Art in America in Modern Times'' (1934)

=== Ensaios ===

* "Crônicas". ''Painting and Sculpture in The Museum of Modern Art 1929–1967''. Nova Iorque: Museu de Arte Moderna, 1977, 619-650.

{{Referências}}

== Leitura adicional ==

* Barr, Margaret Scolari. "Our Campaigns: Alfred H. Barr Jr. and the Museum of Modern Art: A Biographical Chronicle of the Years 1930–1944." ''The New Criterion'', special summer issue, 1987, pp. 23–74.
* Kantor, Sybil Gordon. ''Alfred H. Barr Jr. and the Intellectual Origins of the Museum of Modern Art''
* [[Michael C. FitzGerald|Fitzgerald, Michael C.]] ''Making Modernism: Picasso and the Creation of the Market for Twentieth-Century Art''. Nova Iorque: Farrar, Straus e Giroux, 1995.
* [[Russell Lynes|Lynes, Russell]], ''Good Old Modern: An Intimate Portrait of the Museum of Modern Art'', Nova Iorque:  Athenaeum, 1973.
* Marquis, Alice Goldfarb.  ''Alfred H. Barr Jr: Missionary for the Modern.''  New York: Contemporary Books, 1989. (Marquis também escreveu um livro sobre Barr, "Brushstroke!")
* {{citar periódico|título=Profiles: Action on West Fifty-Third Street – I|url=http://www.newyorker.com/archive/1953/12/12/1953_12_12_049_TNY_CARDS_000240710|periódico=[[The New Yorker]]|volume=39|último =MacDonald|primeiro =Dwight|autorlink =Dwight Macdonald|data=12 de dezembro de 1953|número=43|páginas=49–82|acessodata=6 de março de 2010}} .
* {{citar periódico|título=Profiles: Action on West Fifty-Third Street – II|url=http://www.newyorker.com/archive/1953/12/19/1953_12_19_035_TNY_CARDS_000241808|periódico=[[The New Yorker]]|volume=39|último =MacDonald|primeiro =Dwight|autorlink =Dwight Macdonald|data=19 de dezembro de 1953|número=44|páginas=35–72|acessodata=6 de março de 2010}} .
* Reich, Cary. ''The Life of Nelson A. Rockefeller: Worlds to Conquer 1908–1958''. Nova Iorque: Doubleday, 1996.
* [[David Rockefeller|Rockefeller, David]]. ''Memoirs''. Nova Iorque: Random House, 2002, pp. 443–51.
* Roob, Rona. "Alfred H. Barr Jr.: A Chronicle of the Years 1902–1929." ''The New Criterion'', special summer issue, 1987, pp. 1–19.

== Ligações externas ==

* [http://www.moma.org/research/archives/EAD/Barrb.html Trabalhos de Alfred H. Barr Jr. nos arquivos do Museu de Arte Moderna]
* [http://www.aaa.si.edu/collections/interviews/oral-history-interview-margaret-scolari-barr-concerning-alfred-h-barr-13250 Entrevista de história oral com Margaret Scolari Barr sobre Alfred H. Barr, 1974 22 de fevereiro a 13 de maio]

{{Portal3|Biografia|Arte|História|Estados Unidos}}
{{NM|1902|1981}}

[[Categoria:Alunos da Universidade de Princeton]]
[[Categoria:Alunos da Universidade Harvard]]
[[Categoria:Membros da Academia de Artes e Ciências dos Estados Unidos]]
[[Categoria:Curadores dos Estados Unidos]]

title: Alfred H. Barr Jr.

Nascimento: 28 de janeiro de 1902 · Detroit

Morte: 15 de agosto de 1981 (79 anos) · Salisbury

Cidadania: Estados Unidos

Cônjuge: Margaret Scolari Barr

Filho(a)(s): Victoria Barr

Alma mater: - Universidade Harvard - Universidade de Princeton - Boys' Latin School of Maryland

Ocupação: historiador de arte, historiador, professor universitário, curador, crítico de arte

Distinções: - Grã-Cruz da Ordem do Mérito da República Federal da Alemanha - Membro da Academia Americana de Artes e Ciências

Empregador(a): Wellesley College, Museu de Arte Moderna