text:
# Centaurea microcnicus
Centaurea microcnicus — вид квіткових рослин айстрових (Asteraceae). Ареал: Ірак, Ліван, Сирія.

wikiname: ukwiki

title: Centaurea microcnicus

in_language: uk

wikitext:
{{Speciesbox
|image =
|taxon = Centaurea microcnicus
|authority = Reese & Sam.
|synonyms =
}}
'''''Centaurea microcnicus''''' — [[вид]] квіткових рослин [[айстрові|айстрових]] (Asteraceae). Ареал: [[Ірак]], [[Ліван]], [[Сирія]]<ref>{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:191009-1 |назва=''Centaurea microcnicus'' |вебсайт=Plants of the World Online |видавець=Kew Science |дата-доступу=17.12.2024}}</ref><ref>{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/S6YW |назва=''Centaurea microcnicus'' |вебсайт=Catalogue of Life |дата-доступу=17.12.2024}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{taxonbar|from=Q15567121}}

[[Категорія:Волошка|microcnicus]]
[[Категорія:Флора Іраку]]
[[Категорія:Флора Лівану]]
[[Категорія:Флора Сирії]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Айстроцвіті (Asterales)

Родина: Айстрові (Asteraceae)

Рід: Волошка (Centaurea)

Вид: C. microcnicus

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Centaurea microcnicus · Reese & Sam.


text:
# Віктор Каплан
Віктор Каплан, у хрещенні — Віктор Густав Франтішек (27 листопада 1876, Мюрццушляґ, Австро-Угорщина  — 23 серпня 1934, Унтерах-ам-Аттерзе, Австрія) — австрійський інженер і винахідник турбіни Каплана. Свої ключові відкриття він зробив на своїй роботі в Німецькому технічному університеті (сьогодні VUT) у Брно.

## Життєпис
Віктор Каплан народився у сім'ї залізничного службовця Карела Віктора Каплана (1849–1921) та його дружини Йоганни Елізабети Леопольдіни, уродженої Вустової (1843–1898). Відвідував початкову школу в Нойберг-анд-дер-Мюрці, а потім продовжив навчання в реальній гімназії у Відні. Йому не було й десяти років, коли він вперше зробив електродвигун, сконструював діючу модель парової машини та випробував на річці Мюрц невелике водяне колесо ручної роботи. У старших класах почав виготовляти фотоапарати.
У 1895–1900 роках закінчив Віденський технічний університет, де вивчав машинобудування та дизельні двигуни. Після закінчення університету відбув рік військової служби в Пулі, яка тоді була важливою базою австро-угорського флоту. У 1901 році він почав працювати в механічних майстернях компанії Ganz & Comp в Леоберсдорфі поблизу Відня над двигунами внутрішнього згоряння.
Проте через два роки, на прохання професора Альфреда Музіля (батька Роберта Музіля), він поїхав до Німецького технічного університету в Брно, де отримав посаду конструктора Інституту машинознавства, кінематики та машинобудування. Він залишив роботу над двигунами і присвятив себе будівництву водяних турбін.
У 1909 році Каплан отримав ступінь доктора технічних наук у Віденському технічному університеті, а також став доцентом з питань водяних двигунів у Німецькому технічному університеті в Брно. Тоді ж, 18 липня того ж року, він одружився з уродженкою Відня Маргаретою Анною Йоганною Штрассеровою (1884–1973), від якої мав двох дочок – Гертрауд Каролу Антонію Капланову та Маргаретту Райнфріду Капланову. У 1913 році став завідувачем кафедри теорії та конструкції водяних двигунів. Каплан залишився в Брно навіть після створення Чехословаччини, а в 1918 році його призначили штатним професором Технічного університету у Брно.
З моменту патентування свого першого винаходу водяної турбіни в 1912 році Каплан мав проблеми із захистом 33 інших патентів, пов’язаних з ним. Йому довелося захищати свої винаходи, що затягнулося до середини 1920-х років. Після дванадцятирічної судової суперечки Каплан отримав 280 патентів у 27 країнах на основі рішення Суду Рейху в Лейпцигу. Патентна повістка та відповідні документи зайняли 14 500 аркушів, які разом із садибою були передані до фонду Технічного музею в Брно. Каплан серйозно захворів у 1922 році через велике психічне напруження, і навіть коли через деякий час він повернувся до викладання, хвороба залишила відбиток на його психічному стані. У 1931 році за власним бажанням він достроково вийшов на пенсію та оселився у своєму заміському маєтку Рохуспойнт в Унтерах, Верхня Австрія. В останні роки свого життя він присвятив себе реалізації невеликих проєктів та хобі, якими були музика та догляд за домашніми тваринами.
У 1926 році він отримав звання почесного доктора в Технічному університеті в Празі, а в 1934 році в Технічному університеті в Брно. Однак він не дожив до отримання другого почесного докторського ступеня, оскільки помер 23 серпня 1934 року від інсульту у своїй літній резиденції Рохуспойнт в Австрії.
З 1976 року річниця його народження включена до пам’ятних дат світової культури ЮНЕСКО. Пам'ятник Віктору Каплану є частиною виставки «Водяні двигуни» в Технічному музеї в Брно.

## Доробок
Каплан провів низку експериментів у Брно, щоб описати найкращі параметри радіально-осьових турбін Френсіса та модифікувати їх для різних значень витрати та напору. За п’ять років роботи він узагальнив свої висновки в книзі Bau rationeller Francisturbinen–Laufräder und deren Schaufelformen für Schnell–, Normal– und Langsam Läufer.  Його винахід гідравлічної турбіни з регульованими обертовими лопатями відносять до 1912 року. Каплан почав працювати над ним у 1910 році. У той час у Брно була заснована лабораторія за підтримки ливарної та машинної майстерні Ігнаца Сторека, що належала Генріху Стореку, в якій Каплан проводив свої експерименти. У маленькій підвальній кімнаті він працював сам або зі своїм помічником Ярославом Славиком. Саме тут він розширив міжлопатеві канали радіально-осьової турбіни Френсіса, поки нарешті не дійшов до крильчатки, що має форму гребного гвинта, але з обертовими лопатями. Повертаючи лопаті робочого колеса відповідно до зміни потоку води, вхідні кути потоку води встановлюються оптимально, і таким чином високий ККД турбіни підтримується навіть при значно меншій витраті.
Відкриття світового значення не відбулося гладко і наштовхнулося на нерозуміння, а часто й на опір з боку компаній-виробників турбін. Тим не менш, у 1912–1914 роках Каплан подав заявки на отримання патентів на чотири винаходи. З початком Першої світової війни становище винахідника не покращилося, а патентні суперечки сильно послабили його. Багато років він вів суперечку зі швейцарським експертом Робертом Дабсом або американською компанією Allis Chalmers. Турбіна Каплана отримала патент лише в 1920 році. Але вже в 1918 році на фабрика Ігнаца Сторека в Брно (сьогодні Šmeral Brno a.s.) почала виробляти ці турбіни. Така турбіна була введена в експлуатацію в 1919 році на прядильних фабриках у Велмі (Нижня Австрія), де вона пропрацювала до 1952 року. У 1931 році чотири гігантські турбіни Каплана (діаметр 7 метрів, потужність 35 МВт) були запущені на гідроелектростанції Рибург-Шверштадт на річці Рейн на німецько-швейцарському кордоні. Загалом у Брно виготовили понад 500 турбін. Крім Чехословаччини, вони були встановлені в Бразилії, Данії, Франції, Голландії, Італії, Бельгії та інших країнах.
Технічний музей у Відні придбав першу турбіну Каплана у свою колекцію і встановив її в 1960 році як технічний пам'ятник світового значення перед головною будівлею.

## Нагороди
- У 1954 році Віктор Каплан був нагороджений медаллю Рудольфа Дізеля.

title: Віктор Каплан

wikitext:
{{Особа
|оригінал імені    = Viktor Kaplan
}}
'''Віктор Каплан''', у хрещенні '''— Віктор Густав Франтішек''' (27 листопада 1876, [[Мюрццушляґ]], [[Австро-Угорщина]] <ref name="matrikaN">[https://data.matricula-online.eu/cs/oesterreich/graz-seckau/muerzzuschlag/9310/?pg=150 Matriční záznam o narození a křtu] farnost Muerzzuschlag, Štýrsko </ref> — 23 серпня 1934, Унтерах-ам-Аттерзе, [[Австрія]]) — австрійський інженер і винахідник турбіни Каплана. Свої ключові відкриття він зробив на своїй роботі в Німецькому технічному університеті (сьогодні [[Технічний університет у Брно|VUT]]) у [[Брно]].

== Життєпис ==
Віктор Каплан народився у сім'ї залізничного службовця Карела Віктора Каплана (1849–1921) та його дружини Йоганни Елізабети Леопольдіни, уродженої Вустової (1843–1898)<ref name="matrikaN"/>. Відвідував початкову школу в Нойберг-анд-дер-Мюрці, а потім продовжив навчання в реальній гімназії у Відні. Йому не було й десяти років, коли він вперше зробив електродвигун, сконструював діючу модель [[Парова машина|парової машини]] та випробував на річці Мюрц невелике водяне колесо ручної роботи. У старших класах почав виготовляти фотоапарати.

У 1895–1900 роках закінчив [[Віденський технічний університет]], де вивчав машинобудування та [[Дизельний двигун|дизельні двигуни]]. Після закінчення університету відбув рік військової служби в [[Пула|Пулі]], яка тоді була важливою базою [[Військово-морські сили Австро-Угорщини|австро-угорського флоту]]. У 1901 році він почав працювати в механічних майстернях компанії ''Ganz & Comp'' в Леоберсдорфі поблизу Відня над [[Двигун внутрішнього згоряння|двигунами внутрішнього згоряння]]<ref name=":1">{{Cite book
|title=Přemožitelé času sv. 2
|publisher=Mezinárodní organizace novinářů
|pages=78–81
}}</ref>.

Проте через два роки, на прохання професора Альфреда Музіля (батька [[Роберт Музіль|Роберта Музіля]]), він поїхав до Німецького технічного університету в [[Брно]], де отримав посаду конструктора Інституту машинознавства, [[Кінематика|кінематики]] та машинобудування<ref name=":2">{{Cite web|title=Po stopách světového vynálezce jihomoravskou metropolí. Viktor Kaplan|url=https://www.tmbrno.cz/wp-content/uploads/2016/09/kaplan_cestina.pdf|publisher=Technické muzeum|date=2020}}</ref>. Він залишив роботу над двигунами і присвятив себе будівництву водяних турбін<ref name=":1" />.

У 1909 році Каплан отримав ступінь доктора технічних наук у Віденському технічному університеті, а також став доцентом з питань водяних двигунів у Німецькому технічному університеті в Брно<ref name=":3">{{Cite web|title=Viktor Kaplan|url=https://www.ntm.cz/data/archiv/fondy-sbirky/652_GI.pdf|publisher=Národní technické muzeum, Archiv pro dějiny techniky a průmyslu|date=2015|accessdate=2023-05-14|archive-date=2022-03-20|archive-url=https://web.archive.org/web/20220320112551/https://www.ntm.cz/data/archiv/fondy-sbirky/652_GI.pdf}}</ref>. Тоді ж, 18 липня того ж року, він одружився з уродженкою Відня Маргаретою Анною Йоганною Штрассеровою (1884–1973), від якої мав двох дочок – Гертрауд Каролу Антонію Капланову та Маргаретту Райнфріду Капланову<ref name=":2" />. У 1913 році став завідувачем кафедри теорії та конструкції водяних двигунів. Каплан залишився в Брно навіть після створення [[Чехословаччина|Чехословаччини]], а в 1918 році його призначили штатним професором [[Технічний університет у Брно|Технічного університету у Брно]]<ref name=":1" /><ref name=":3" />.

З моменту патентування свого першого винаходу водяної турбіни в 1912 році Каплан мав проблеми із захистом 33 інших патентів, пов’язаних з ним. Йому довелося захищати свої винаходи, що затягнулося до середини 1920-х років. Після дванадцятирічної судової суперечки Каплан отримав 280 патентів у 27 країнах на основі рішення Суду Рейху в Лейпцигу<ref name=":3" />. Патентна повістка та відповідні документи зайняли 14 500 аркушів, які разом із садибою були передані до фонду Технічного музею в Брно<ref name=":1" />. Каплан серйозно захворів у 1922 році через велике психічне напруження, і навіть коли через деякий час він повернувся до викладання, хвороба залишила відбиток на його психічному стані. У 1931 році за власним бажанням він достроково вийшов на пенсію та оселився у своєму заміському маєтку Рохуспойнт в Унтерах, [[Верхня Австрія]]<ref name=":1" /><ref name=":3" />. В останні роки свого життя він присвятив себе реалізації невеликих проєктів та хобі, якими були музика та догляд за домашніми тваринами<ref name=":1" />.

У 1926 році він отримав звання почесного доктора в Технічному університеті в Празі, а в 1934 році в Технічному університеті в Брно. Однак він не дожив до отримання другого почесного докторського ступеня, оскільки помер 23 серпня 1934 року від інсульту у своїй літній резиденції Рохуспойнт в Австрії.

З 1976 року річниця його народження включена до пам’ятних дат світової культури [[ЮНЕСКО]]. Пам'ятник Віктору Каплану є частиною виставки «Водяні двигуни» в Технічному музеї в Брно<ref name=":2" />.

== Доробок ==
[[Файл:Brno-busta-Viktora-Kaplana2016.jpg|ліворуч|міні| Бюст Віктора Каплана в Брно, перед колишнім Німецьким технічним університетом (тепер Технічний університет у Брно)]]
[[Файл:First_kaplan_turbine.jpg|міні| Перша турбіна Каплана. Технічний музей у Відні]]
Каплан провів низку експериментів у Брно, щоб описати найкращі параметри [[Радіально-осьова турбіна|радіально-осьових турбін Френсіса]] та модифікувати їх для різних значень [[Об'ємна витрата|витрати]] та напору. За п’ять років роботи він узагальнив свої висновки в книзі ''Bau rationeller Francisturbinen–Laufräder und deren Schaufelformen für Schnell–, Normal– und Langsam Läufer.''  Його винахід [[Гідравлічна турбіна|гідравлічної турбіни]] з регульованими обертовими лопатями відносять до 1912 року. Каплан почав працювати над ним у 1910 році. У той час у Брно була заснована лабораторія за підтримки ливарної та машинної майстерні ''Ігнаца Сторека'', що належала Генріху Стореку, в якій Каплан проводив свої експерименти<ref name=":1"/>. У маленькій підвальній кімнаті він працював сам або зі своїм помічником Ярославом Славиком<ref name=":2"/>. Саме тут він розширив міжлопатеві канали радіально-осьової турбіни Френсіса, поки нарешті не дійшов до крильчатки, що має форму [[Гребний гвинт|гребного гвинта]], але з обертовими лопатями. Повертаючи лопаті робочого колеса відповідно до зміни потоку води, вхідні кути потоку води встановлюються оптимально, і таким чином високий [[Коефіцієнт корисної дії|ККД]] турбіни підтримується навіть при значно меншій витраті.

Відкриття світового значення не відбулося гладко і наштовхнулося на нерозуміння, а часто й на опір з боку компаній-виробників турбін. Тим не менш, у 1912–1914 роках Каплан подав заявки на отримання [[Патент|патентів]] на чотири винаходи<ref name=":3" />. З початком [[Перша світова війна|Першої світової війни]] становище винахідника не покращилося, а патентні суперечки сильно послабили його. Багато років він вів суперечку зі швейцарським експертом Робертом Дабсом або американською компанією Allis Chalmers<ref name=":1" />. Турбіна Каплана отримала патент лише в 1920 році. Але вже в 1918 році на фабрика ''Ігнаца Сторека'' в Брно (сьогодні ''Šmeral Brno a.s.)'' почала виробляти ці турбіни. Така турбіна була введена в експлуатацію в 1919 році на прядильних фабриках у Велмі ([[Нижня Австрія]]), де вона пропрацювала до 1952 року<ref name=":2" />. У 1931 році чотири гігантські турбіни Каплана (діаметр 7 метрів, потужність 35 МВт<ref>[http://www.voithhydro.com/media/t3340e_Kaplan_72dpi.pdf informace o turbínách v elektrárně Ryburg-Schwörstadt] anglicky</ref>) були запущені на гідроелектростанції Рибург-Шверштадт на річці [[Рейн]] на німецько-швейцарському кордоні. Загалом у Брно виготовили понад 500 турбін. Крім Чехословаччини, вони були встановлені в Бразилії, Данії, Франції, Голландії, Італії, Бельгії та інших країнах<ref name=":2" />.

[[Технічний музей у Відні]] придбав першу турбіну Каплана у свою колекцію і встановив її в 1960 році як технічний пам'ятник світового значення перед головною будівлею.

== Нагороди ==

* У 1954 році Віктор Каплан був нагороджений медаллю Рудольфа Дізеля.

== Література ==

* {{Cite book
|title=Viktor Kaplan 1876–1934
|publisher=Technické muzeum v Brně
|edition=1
|language=česky a německy
|isbn=80-86413-11-X
}}
* {{Cite book
|title=Ottův slovník naučný nové doby
|publisher=Ян Отто
|volume=III / 1
|pages=378
|isbn=80-7185-057-8
}}

== Посилання ==

{{Commonscat}}
* [http://brnensky.denik.cz/serialy/kaplanova-turbina-vznikla-ve-sklepni-laboratori.html Kaplanova turbína vznikla ve sklepní laboratoři.]
* [https://edu.ceskatelevize.cz/video/10800-okridlena-hridel ceskatelevize.cz/Okřídlená hřídel]

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Чехи Австрії]]
[[Категорія:Чеські винахідники]]
[[Категорія:Австрійські винахідники]]
[[Категорія:Померли від інсульту]]
[[Категорія:Персоналії:Брно]]
[[Категорія:Машинобудівники]]
[[Категорія:Австрійські інженери]]
[[Категорія:Австрійські євреї]]
[[Категорія:Чеські євреї]]

title: Viktor Kaplan

Народився: 27 листопада 1876[…] · Мюрццушляґ, Брук-Мюрццушлаг, Штирія

Помер: 23 серпня 1934[…] (57 років) · Unterach am Atterseed, Феклабрук, Верхня Австрія, Австрія · ·геморагічний інсульт

Поховання: Віденський технічний університет

Країна: Австрія

Місце проживання: Брно

Діяльність: інженер, винахідник, науково-педагогічний працівник, інженер-механік, викладач університету, технік, педагог, гідроінженер, кінолюбитель

Alma mater: Віденський технічний університет і German Technical University in Brnod

Науковий ступінь: інженер і Doctor of Technologyd

Знання мов: німецька

Заклад: German Technical University in Brnod

Нагороди: Медаль Рудольфа Дізеляd (1954)


text:
# マルメ・スタディオン
マルメ・スタディオン（Malmö Stadion）は、スウェーデン・マルメに所在する陸上競技場。現在はスウェーデン4部リーグのIFKマルメの本拠スタジアム。1958年のFIFAワールドカップ、1992年のユーロ92の会場にもなった。
またコンサートとしての開催も多くあり、エルトン・ジョンやドリー・パートン、イーグルス、キッス、ロッド・スチュワートらがコンサートを行った。

## 1958W杯
当地でFIFAワールドカップで行われた結果

### 1次ラウンド
- 西ドイツ  3 – 1  アルゼンチン
- 西ドイツ  2 – 2  北アイルランド
- 北アイルランド  2 – 1  チェコスロバキア

### 準々決勝
- 西ドイツ  1 – 0  ユーゴスラビア

## ユーロ92
すべて1次ラウンド
- デンマーク  0 – 0  イングランド
- フランス  0 – 0  イングランド
- フランス  1 – 2  デンマーク

wikiname: jawiki

title: マルメ・スタディオン

in_language: ja

wikitext:
{{Infobox venue
|  stadium_name      = Malmö Stadion
|  image             =
[[Image:Malmö stadion.jpg|250px]]
| image_map = {{Infobox mapframe|}}
|  caption           = Malmö Stadion
|  location          = [[スウェーデン]]・[[マルメ]]
|  coordinates       = {{coord|55|35|09.89|N|12|59|21.36|E}}
|  broke_ground      = 1956
|  built             = 1956–1958
|  opened            = 1958年5月28日
|  expanded          = 1992
|  owner             = マルメ市
|  operator          = マルメ市
|  surface           = [[天然芝]]
|  scoreboard        = あり
|  architect         = Jaenecke & Samuelson
|  capacity          = 27,500
|  dimensions        = 110 × 70 metres
|  tenants           = [[IFKマルメ]] (1958–1998 and 2009–Present)
[[マルメFF]] (1958-2008)
}}
'''マルメ・スタディオン'''（Malmö Stadion）は、[[スウェーデン]]・[[マルメ]]に所在する[[陸上競技場]]。現在はスウェーデン4部リーグのIFKマルメの本拠[[スタジアム]]<ref>{{cite news |title=Malmö Stadion|url=http://www.ifkmalmo.com/index.php?id=o280rpixol5e9515769vons6ev1x3492|accessdate=24 July 2011 |language=Swedish }}</ref>。1958年の[[1958 FIFAワールドカップ|FIFAワールドカップ]]、1992年の[[UEFA欧州選手権1992|ユーロ92]]の会場にもなった。

また[[コンサート]]としての開催も多くあり、[[エルトン・ジョン]]や[[ドリー・パートン]]、[[イーグルス]]、[[キッス]]、[[ロッド・スチュワート]]らがコンサートを行った。

==1958W杯==
当地でFIFAワールドカップで行われた結果
===1次ラウンド===
* {{fb-rt|FRG}} 3 – 1 {{fb|ARG|alt}}
* {{fb-rt|FRG}} 2 – 2 {{fb|NIR}}
* {{fb-rt|NIR}} 2 – 1 {{fb|TCH}}

===準々決勝===
* {{fb-rt|FRG}} 1 – 0 {{fb|YUG}}

==ユーロ92==
すべて1次ラウンド
* {{fb-rt|DEN}} 0 – 0 {{fb|ENG}}
* {{fb-rt|FRA}} 0 – 0 {{fb|ENG}}
* {{fb-rt|FRA}} 1 – 2 {{fb|DEN}}

== 脚注 ==
<references/>

==外部リンク==
*[http://www.mff.se/ Malmö FF]
*[http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/europe/sweden/malmo_stadion.shtml Worldstadiums.com - Malmö Stadion]
*[http://www.mff.se/swedbankstadion/webbkamera.html Webbkamera]

{{FIFAワールドカップ1958スタジアム}}
{{UEFA欧州選手権1992スタジアム}}

{{Normdaten}}
{{デフォルトソート:まるめすたていおん}}
[[Category:スウェーデンのサッカー競技施設]]
[[Category:1958 FIFAワールドカップ競技場]]
[[Category:UEFA欧州選手権競技場]]
[[Category:スウェーデンの陸上競技場]]
[[Category:マルメのスポーツ]]
[[Category:マルメの建築物]]

title: 概要

所在地: スウェーデン・マルメ

所有者: マルメ市

経営者: マルメ市

会場寸法: 110 × 70 metres

表面: 天然芝

スコアボード: あり

title: 建設

設計者: Jaenecke & Samuelson

title: 利用


text:
# 熊西站
熊西站（日语：／ Kumanishi eki */?）是位於福岡縣北九州市八幡西區熊西，屬於筑豐電氣鐵道筑豐電氣鐵道線的鐵路車站。車站編號為CK03。此站曾經是西日本鐵道（西鐵）北九州線的分支站。

## 歷史
- 1914年（大正3年）6月25日 - 西鐵北九州線（當時為九州電氣軌道（日语：））電車站啟用。
- 1956年（昭和31年）3月21日 - 筑豐電氣鐵道線開通。
- 1968年（昭和43年）7月 - 貞元停留場改名為熊西停留場。
- 2000年（平成12年）11月26日 - 西鐵北九州線廢止，成為筑豐電氣鐵道的單獨車站。

## 車站構造
本站是地面車站，設有2面2線的相對式月台。此站是無人車站，過去可轉乘西鐵北九州線，因此月台長度較長。而兩線實際上的分支點是此站以西數百米處。

### 月台
| 月台 | 路線        | 方向                       | 備註 |
| ---- | ----------- | -------------------------- | ---- |
| 1    | ■筑豐電鐵線 | 永犬丸、楠橋、筑豐直方方向 |      |
| 2    | ■筑豐電鐵線 | 黑崎站前方向               |      |

※實際上沒有月台編號，上述的編號只用作列車運輸指令上使用。

## 使用狀況
在2019年度，1日平均上下車人次為480人。以下為近年1日平均乘車人次列表。
| 上下車人次變化 | 上下車人次變化 |
| 年度           | 1日平均人次    |
| -------------- | -------------- |
| 2011           | 624            |
| 2012           | 686            |
| 2013           | 501            |
| 2014           | 462            |
| 2015           | 482            |
| 2016           | 479            |
| 2017           | 474            |
| 2018           | 525            |
| 2019           | 480            |

## 車站周邊
- Applied（日语：）黑崎店
- Frespo（日语：）黑崎
  - 唐吉訶德黑崎店
  - 西松屋（日语：）黑崎店
  - 宜得利黑崎店
  - Aleph黑崎店
- 時尚中心島村（日语：）黑崎店
- 北九州市立熊西中學
- 皇后崎公園
- 聖約瑟夫幼稚園
- 八幡西郵局（日语：）
- 八幡西警署（日语：）
- 北九州市立筒井小學
- 三菱化學（日语：）西門
- 西鐵巴士北九州（日语：）「熊西一丁目」巴士站 - 位於南邊的國道3號上。

## 相鄰車站
筑豐電氣鐵道
筑豐電氣鐵道線
西黑崎（CK02）－熊西（CK03）－萩原（CK04）

### 曾經存在的路線
西日本鐵道
北九州線（2000年11月26日廢止）
西黑崎－熊西－皇后崎

## 注腳
1. ↑  《地域社会と共に育ち共に走った　筑豊電鉄30年の歩み》1987年　筑豐電氣鐵道株式會社　101頁
2. ↑  鉄道事業｜企業・グループ情報《西鉄について》 （页面存档备份，存于）（日語） 令和元年度 駅別乗降人員
3. ↑  国土数値情報　駅別乗降客数データ  （页面存档备份，存于）（日語） - 國土交通省，2020年9月19日參閲

wikiname: zhwiki

title: 熊西站

in_language: zh

wikitext:
{{NoteTA|G1=Transport
|T=zh-hans:熊西站;zh-hk:熊西站;zh-tw:熊西車站;
|1=zh-hans:熊西站;zh-hk:熊西站;zh-tw:熊西車站;
|2=zh-hans:筑丰;zh-hk:筑豐;zh-tw:筑豐;
}}
{{Infobox station
|公司色 = #e30075
|站名 = 熊西
|圖片 = Kumanish-STA Home.jpg
|圖片說明 = 車站全景（2021年12月）
|日文原名 = 熊西
|平假名 = くまにし
|羅馬拼音 = Kumanishi
|副站名 =
|電報略號 =
|所在地 = {{JPN}}[[福岡縣]][[北九州市]][[八幡西區]]{{Translink|ja|熊西}}一丁目28番1號
|座標 = {{coord|33|51|57.82|N|130|45|28.6|E|type:railwaystation_region:JP-24|display=inline,title}}
|車站構造 = [[地面車站]]
|月台配置 = 2面2線
|啟用年月日 = 1914年（大正3年）6月25日<ref>《地域社会と共に育ち共に走った　筑豊電鉄30年の歩み》1987年　筑豐電氣鐵道株式會社　101頁</ref>
|廢站年月日 =
|乘客人數 =
|上下車人次 = 480
|統計年度 = 2019
|轉車 =
|全寬備註 = [[無人車站]]
|adjacent = {{Adjacent stations|system=筑豐電氣鐵道|line=CK|left=西黑崎|right=萩原|note-left=CK02
0.4km|note-mid=CK03
距離[[黑崎站|黑崎站前]]0.6km|note-right=CK04
1.1km}}
}}
'''熊西站'''（{{jpn|j=熊西駅|hg=くまにしえき|rm=Kumanishi eki|f=y}}）是位於[[福岡縣]][[北九州市]][[八幡西區]]{{Translink|ja|熊西}}，屬於[[筑豐電氣鐵道]][[筑豐電氣鐵道線]]的[[鐵路車站]]。車站編號為'''CK03'''。此站曾經是[[西日本鐵道]]（西鐵）{{Translink|ja|西鉄北九州線|北九州線}}的分支站。
[[File:Kumanishi-STA Railroad-crossing.jpg|thumb|240px|平交道(2021年12月)]]
== 歷史 ==
* 1914年（[[大正]]3年）6月25日 - 西鐵北九州線（當時為{{Translink|ja|九州電気軌道|九州電氣軌道}}）電車站啟用。
* 1956年（[[昭和]]31年）3月21日 - 筑豐電氣鐵道線開通。
* 1968年（昭和43年）7月 - '''貞元停留場'''改名為'''熊西停留場'''。
* 2000年（[[平成]]12年）11月26日 - 西鐵北九州線廢止，成為筑豐電氣鐵道的單獨車站。

== 車站構造 ==
本站是[[地面車站]]，設有2面2線的[[相對式月台]]。此站是[[無人車站]]，過去可轉乘西鐵北九州線，因此月台長度較長。而兩線實際上的分支點是此站以西數百米處。

=== 月台 ===
{|class="wikitable"
!月台!!路線!!方向!!備註
|-
! 1
| rowspan=2|{{Color|#e30075|■}}筑豐電鐵線
| [[永犬丸站|永犬丸]]、[[楠橋站|楠橋]]、[[筑豐直方站|筑豐直方]]方向
|
|-
! 2
| [[黑崎站|黑崎站前]]方向
|
|}

※實際上沒有月台編號，上述的編號只用作列車運輸指令上使用。

== 使用狀況 ==
在2019年度，1日平均上下車人次為480人<ref>[http://www.nishitetsu.co.jp/group/enterprise_1.html 鉄道事業｜企業・グループ情報《西鉄について》] {{Wayback|url=http://www.nishitetsu.co.jp/group/enterprise_1.html |date=20210129114834 }}{{ja icon}} 令和元年度 駅別乗降人員</ref>。以下為近年1日平均乘車人次列表<ref>[https://nlftp.mlit.go.jp/ksj/gml/datalist/KsjTmplt-S12-v2_6.html 国土数値情報　駅別乗降客数データ ] {{Wayback|url=https://nlftp.mlit.go.jp/ksj/gml/datalist/KsjTmplt-S12-v2_6.html |date=20201215221555 }}{{ja icon}} - 國土交通省，2020年9月19日參閲</ref>。

{| class="wikitable" style="margin: 1em 0.2em; text-align: center; font-size: 90%;"
|- style="background: #ddd;"
!colspan="2"|上下車人次變化
|-
!年度
!1日平均人次
|-
|2011
|624
|-
|2012
|686
|-
|2013
|501
|-
|2014
|462
|-
|2015
|482
|-
|2016
|479
|-
|2017
|474
|-
|2018
|525
|-
|2019
|480
|}

== 車站周邊 ==
* {{Translink|ja|アプライド|Applied}}黑崎店
* {{Translink|ja|フレスポ|Frespo}}黑崎
** [[唐吉訶德 (商店)|唐吉訶德]]黑崎店
** {{Translink|ja|西松屋}}黑崎店
** [[宜得利]]黑崎店
** Aleph黑崎店
* {{Translink|ja|しまむら|島村|時尚中心島村}}黑崎店
* 北九州市立熊西中學
* 皇后崎公園
* 聖約瑟夫幼稚園
* {{Translink|ja|八幡西郵便局|八幡西郵局}}
* {{Translink|ja|八幡西警察署|八幡西警署}}
* 北九州市立筒井小學
* {{Translink|ja|三菱ケミカル|三菱化學}}西門
* {{Translink|ja|西鉄バス北九州|西鐵巴士北九州}}「熊西一丁目」巴士站 - 位於南邊的[[國道3號 (日本)|國道3號]]上。

== 相鄰車站 ==
; 筑豐電氣鐵道
: 筑豐電氣鐵道線
:: [[西黑崎站|西黑崎]]（CK02）－'''熊西（CK03）'''－[[萩原站 (福岡縣)|萩原]]（CK04）
=== 曾經存在的路線 ===
; 西日本鐵道
: 北九州線（2000年11月26日廢止）
:: [[西黑崎站|西黑崎]]－'''熊西'''－{{Translink|ja|皇后崎停留場|皇后崎停留場|皇后崎}}
== 注腳 ==
{{Reflist}}
== 相關條目 ==
* [[日本鐵路車站列表 Ku]]
{{筑豐電氣鐵道線}}
{{DEFAULTSORT:Kumanishi}}
{{Portal bar|日本|日本鐵路|福岡|鐵路}}
[[Category:1914年日本建立]]
[[Category:1914年啟用的鐵路車站]]

[[Category:八幡西區鐵路車站]]
[[Category:筑豐電氣鐵道線車站]]

title: 日语名称

title: 车站概览

位置: 日本福岡縣北九州市八幡西區熊西一丁目28番1號

title: 车站构造

站体类型: 地面車站

title: 历史

启用日期: 1914年（大正3年）6月25日

上下車人次 · 統計年度: 平均每日480人次 · 2019

title: 邻近车站

上一站: 筑豐電氣鐵道 · 下一站

西黑崎CK02 · 0.4km往黑崎站前: CK 筑豐電氣鐵道線CK03 · 距離黑崎站前0.6km · 萩原CK04 · 1.1km往筑豐直方


text:
# Mia (nome)
Mia  è un nome proprio di persona italiano femminile.

## Varianti in altre lingue
- Spagnolo: Mía

## Origine e diffusione
Si tratta di un ipocoristico tedesco, scandinavo e olandese del nome Maria tipico di diverse lingue germaniche, di cui è anche la forma frisone.
È diffuso, oltre che nelle lingue di origine, anche in inglese, spagnolo e italiano, lingua nella quale coincide con l'aggettivo possessivo "mia".
In Italia, è stabile nella top 50 dal 2012 nei nomi più assegnati alle bambine.

## Onomastico
Il nome è adespota, non essendoci sante che lo portano. L'onomastico pertanto ricade il 1º novembre, giorno di Ognissanti o, eventualmente, il 12 settembre, lo stesso giorno del nome Maria.

## Persone
- Mia Campo Bagatin, hockeista su ghiaccio italiana
- Mia Ceran, giornalista e conduttrice televisiva italiana
- Mia Doi Todd, cantante e musicista statunitense
- Mia Farrow, attrice statunitense
- Mia Jerkov, pallavolista croata
- Mia Khalifa, ex attrice pornografica libanese naturalizzata statunitense
- Mia Kirshner, attrice canadese
- Mia Hamm, calciatrice statunitense
- Mia Hansen-Løve, regista e sceneggiatrice francese
- Mia Ikumi, fumettista giapponese
- Mia Martini, cantante italiana
- Mia May, attrice austriaca
- Mia Molinari, ballerina italiana
- Mia Rose, cantautrice inglese naturalizzata portoghese
- Mia Santoromito, pallanuotista australiana
- Mia Sara, attrice statunitense
- Mia Tyler, stilista, attrice e avvocatessa statunitense
- Mia Wasikowska, attrice australiana

### Variante Mía
- Mía Maestro, attrice argentina
- Mía Taveras, modella dominicana

## Il nome nelle arti
- Mia Colucci è una dei quattro protagonisti della telenovela argentina Rebelde Way, creata da Cris Morena.
- Mia Dolan è la protagonista del film del 2016 La La Land, diretto da Damien Chazelle.
- Mia Fey è un personaggio della serie di videogiochi Ace Attorney.
- Mia Mantogrigio è un personaggio dell'universo di Warcraft.
- Mia Thermopolis è un personaggio del film del 2001 Pretty Princess, diretto da Garry Marshall.
- Mia Toretto è un personaggio della serie di film Fast and Furious.
- Mia Wallace è un personaggio del film del 1994 Pulp Fiction, diretto da Quentin Tarantino.
- Mía Novoa é un personaggio della serie televisiva Grachi.

wikiname: itwiki

title: Mia (nome)

in_language: it

wikitext:
{{Prenome|Mia|italiano|F}}.

==Varianti in altre lingue==
*[[Lingua spagnola|Spagnolo]]: Mía

==Origine e diffusione==
Si tratta di un [[ipocoristico]] [[lingua tedesca|tedesco]], [[lingue scandinave|scandinavo]] e [[lingua olandese|olandese]] del nome [[Maria (nome)|Maria]] tipico di diverse [[lingue germaniche]]<ref name=behind>{{cita web|lingua=en|url=https://www.behindthename.com/name/mia|titolo=Mia|sito = Behind the Name|accesso=18 maggio 2012}}</ref>, di cui è anche la forma [[lingua frisone|frisone]]<ref name="2000names">{{cita web|url=http://www.20knames.com/origin_of_baby_names/etymology_M_female/meaning_of_the_name_mia.htm|titolo=Origin of the name MIA. - Etymology of the name MIA. - Meaning of the baby name MIA.|sito=20,000 Names|lingua=en|accesso=18 maggio 2012|dataarchivio=9 luglio 2016|urlarchivio=https://web.archive.org/web/20160709052954/http://www.20knames.com/origin_of_baby_names/etymology_M_female/meaning_of_the_name_mia.htm|urlmorto=sì}}</ref>.

È diffuso, oltre che nelle lingue di origine, anche in [[lingua inglese|inglese]]<ref name=behind/>, spagnolo e italiano, lingua nella quale coincide con l'aggettivo possessivo "mia"<ref name=2000names/>.

In Italia, è stabile nella top 50 dal 2012 nei nomi più assegnati alle bambine<ref>{{Cita web|url=https://www.istat.it/it/dati-analisi-e-prodotti/calcolatori/contanomi|titolo=Quanti bambini e quante bambine si chiamano...?|sito=www.istat.it|lingua=it|accesso=2024-03-15}}</ref>.

==Onomastico==
Il nome è [[adespota]], non essendoci sante che lo portano. L'[[onomastico]] pertanto ricade il [[1º novembre]], giorno di [[Ognissanti]] o, eventualmente, il [[12 settembre]], lo stesso giorno del nome Maria.

==Persone==
{{persone di nome|Mia}}
[[File:Mia Martini (69).jpg|thumb|upright=0.7|[[Mia Martini]]]]
[[File:Mia Wasikowska 2010.jpg|thumb|upright=0.7|[[Mia Wasikowska]]]]
*[[Mia Campo Bagatin]], hockeista su ghiaccio italiana
*[[Mia Ceran]], giornalista e conduttrice televisiva italiana
*[[Mia Doi Todd]], cantante e musicista statunitense
*[[Mia Farrow]], attrice statunitense
*[[Mia Jerkov]], pallavolista croata
*[[Mia Khalifa]], ex attrice pornografica libanese naturalizzata statunitense
*[[Mia Kirshner]], attrice canadese
*[[Mia Hamm]], calciatrice statunitense
*[[Mia Hansen-Løve]], regista e sceneggiatrice francese
*[[Mia Ikumi]], fumettista giapponese
*[[Mia Martini]], cantante italiana
*[[Mia May]], attrice austriaca
*[[Mia Molinari]], ballerina italiana
*[[Mia Rose]], cantautrice inglese naturalizzata portoghese
*[[Mia Santoromito]], pallanuotista australiana
*[[Mia Sara]], attrice statunitense
*[[Mia Tyler]], stilista, attrice e avvocatessa statunitense
*[[Mia Wasikowska]], attrice australiana

===Variante Mía===
{{persone di nome|Mía}}
*[[Mía Maestro]], attrice argentina
*[[Mía Taveras]], modella dominicana

==Il nome nelle arti==
*Mia Colucci è una dei quattro protagonisti della telenovela argentina ''[[Rebelde Way]]'', creata da [[Cris Morena]].
*Mia Dolan è la protagonista del film del [[2016]] ''[[La La Land]]'', diretto da [[Damien Chazelle]].
*[[Mia Fey]] è un personaggio della serie di videogiochi ''[[Ace Attorney]]''.
*[[Genn Mantogrigio|Mia Mantogrigio]] è un personaggio dell'[[universo di Warcraft]].
*Mia Thermopolis è un personaggio del film del [[2001]] ''[[Pretty Princess]]'', diretto da [[Garry Marshall]].
*[[Mia Toretto]] è un personaggio della serie di film ''[[Fast and Furious (serie di film)|Fast and Furious]]''.
*[[Mia Wallace]] è un personaggio del film del [[1994]] ''[[Pulp Fiction]]'', diretto da [[Quentin Tarantino]].
*[[Mía Novoa]] é un personaggio della serie televisiva Grachi.

==Note==
<references/>

== Altri progetti ==
{{interprogetto}}

{{Portale|antroponimi}}

[[Categoria:Ipocoristici]]


text:
# Nam Trà My (huyện)
Nam Trà My là một huyện miền núi nằm ở phía nam tỉnh Quảng Nam, Việt Nam.

## Địa lý
Huyện Nam Trà My nằm ở phía nam của tỉnh Quảng Nam, có vị trí địa lý:
- Phía đông giáp huyện Sơn Tây, tỉnh Quảng Ngãi
- Phía tây giáp huyện Phước Sơn và huyện Đăk Glei, tỉnh Kon Tum
- Phía nam giáp huyện Tu Mơ Rông và huyện Kon Plông thuộc tỉnh Kon Tum
- Phía bắc giáp huyện Bắc Trà My.

Huyện có diện tích 825,46 km², dân số năm 2019 là 31.306 người, mật độ dân số đạt 38 người/km².
Huyện bao gồm các dân tộc Ca Dong (Xê Đăng), M'Nông, Co và dân tộc Kinh (chiếm chưa đến 2% dân số toàn huyện).
Huyện Nam Trà My là huyện miền núi, nằm dưới chân dãy Ngọc Linh. Huyện Nam Trà My nằm trên Quốc lộ 40B nối tỉnh Quảng Nam và tỉnh Kon Tum, toàn tuyến khoảng hơn 250 km.

### Khí hậu
Có nền khí hậu nhiệt đới gió mùa. Có 2 mùa rõ rệt; mùa mưa từ tháng 9 đến tháng 1 năm sau, mùa khô, từ tháng 2 đến tháng 8; nhiệt độ thấp nhất 7°C, nhiệt độ cao nhất 32 °C; lượng mưa trung bình hằng năm 670–770mm. Độ cao trung bình 800m so với mực nước biển.

### Thổ nhưỡng
Đất đai, thổ nhưỡng chủ yếu là đất feralit đỏ vàng.

## Hành chính
Huyện Nam Trà My có 10 đơn vị hành chính cấp xã trực thuộc, bao gồm 10 xã: Trà Cang, Trà Don, Trà Dơn, Trà Leng, Trà Linh, Trà Mai (huyện lỵ), Trà Nam, Trà Tập, Trà Vân và Trà Vinh.

## Lịch sử
Địa bàn huyện Nam Trà My trước đây là một phần huyện Trà My cũ.
Ngày 20 tháng 6 năm 2003, Chính phủ ban hành Nghị định số 72/2003/NĐ-CP. Theo đó, chia huyện Trà My thành hai huyện Bắc Trà My và Nam Trà My.
Sau khi thành lập, huyện Nam Trà My bao gồm 10 xã: Trà Cang, Trà Don, Trà Dơn, Trà Leng, Trà Linh, Trà Mai (trung tâm huyện), Trà Nam, Trà Tập, Trà Vân và Trà Vinh.

## Kinh tế
Chủ yếu là sản xuất nông nghiệp, trồng sâm và các loại cây dược liệu, chưa hình thành khu công nghiệp, hiện nay có nhà máy thủy điện Trà Linh 3 và thủy điện sông Tranh 2.
Sản phẩm đặc sản của địa phương: gạo đỏ, mật ong, quế Trà My, các loại cây dược liệu đặc biệt là cây sâm Ngọc Linh.
Cùng với Bắc Trà My, huyện là vùng trồng quế nổi tiếng của tỉnh Quảng Nam. Do có điều kiện thổ nhưỡng và khí hậu phù hợp: độ cao địa hình khoảng 400–800 m nên biên độ nhiệt giữa ngày và đêm lớn, khí hậu nhiệt đới lại được đèo Hải Vân chắn hết gió lạnh thổi từ phía Bắc, rất thích hợp với cây quế, nên cây quế phát triển rất tốt ở các xã Trà Dơn, Trà Leng, Trà Tập, Trà Mai, Trà Vân. Cây quế vùng này có hàm lượng tinh dầu rất cao. Ngoài Quế, Nam Trà My còn có một số dược liệu nổi tiếng khác như Sâm Ngọc Linh, Sơn tra Ngọc Linh, Sâm Nam, ...

### Sâm Ngọc Linh
Cây sâm Ngọc Linh là một cây đặc hữu của vùng núi Ngọc Linh, là cây thuốc quý hiếm của tỉnh Quảng Nam và của quốc gia.
Theo kết quả nghiên cứu khoa học, sâm Ngọc Linh về mặt hóa học, thân và rễ củ sâm Ngọc Linh đã phân lập được 52 saponin, trong đó có 26 saponin thường thấy ở sâm Triều Tiên, sâm Mỹ, sâm Nhật. Trong lá và cọng lá đã phân lập được 19 saponin dammaran. Trong đó có 8 saponin có cấu trúc mới. Ngoài thành phần chính là saponin, trong lá và cọng lá sâm Ngọc Linh còn xác định có 17 amino acid, 20 khoáng chất vi lượng và hàm lượng glucid tinh dầu là 0,1%. Sâm Ngọc Linh là một loài dược liệu quý vào bậc nhất ở Việt Nam. Nó quý bởi giá trị về chất lượng của nó đã được các nhà  nghiên cứu chứng minh sâm Ngọc Linh có một số đặc điểm hơn cả sâm Trường Bạch (Triều Tiên) và hơn cả sâm Tây Dương (Mỹ). Và nó quý bởi nó đang sinh sống tự nhiên ở độ cao tuyệt đối trên 1.500m so với mặt nước biển. Ổn định ở vùng rừng già hỗn giao nguyên sinh mà tác động của con người gần như không đáng kể. Có tác dụng như:
- Bệnh nhân cảm thấy ăn ngon, ngủ tốt, tăng thể trọng, tăng thị lực, hoạt động trí lực và thể lực được cải thiện;
- Giảm mệt mõi, chống nhược sức lao động do lao động liên tục và quá tải;
- Gia tăng sức đề kháng của cơ thể trong các bệnh lý nhiễm trùng, hiệp lực với một số kháng sinh thông dụng, ...

## Giao thông
Nằm ở trung tâm của hai tỉnh Kon Tum và Quảng Ngãi, hiện nay đã hình thành các tuyến đường nhánh nối liền giữa huyện Nam Trà My với các tỉnh lân cận như tuyến đường:
- Trà Leng - Phước Sơn nối đường Hồ Chí Minh
- Quốc lộ 40B - Đăk Tô nối đường Hồ Chí Minh
- Đông Trường Sơn (Lạc Dương - Lâm Đồng - Thạnh Mỹ - Nam Giang).

## Kết nghĩa
- Huyện Bảo Yên, tỉnh Lào Cai
- Thành phố Tam Kỳ, tỉnh Quảng Nam
- Quận Hamyang, tỉnh Gyeongsang Nam.

wikiname: viwiki

title: Nam Trà My (huyện)

in_language: vi

wikitext:
{{Thông tin đơn vị hành chính Việt Nam | huyện
| tên = Nam Trà My
| hình = Administration map of Nam Tra My District, Quangnam Province.jpg
| ghi chú hình = Bản đồ hành chính huyện Nam Trà My
| vĩ độ = 15
| kinh độ = 108
| vĩ phút = 10
| vĩ giây = 44
| kinh phút = 9
| kinh giây = 20
| bản đồ 1 = {{maplink|frame=yes|plain=yes|type=shape|frame-width=280|frame-align=center|stroke-width=3}}
| diện tích = 825,46 km²<ref name="namtramy.gov.vn">http://www.namtramy.gov.vn/Default.aspx?tabid=136{{Liên kết hỏng|date=2025-04-03 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>
| dân số = 31.306 người<ref name=QNAM2019/>
| thời điểm dân số = 2019
| mật độ dân số = 38 người/km²
| dân tộc = Xê Đăng, M'Nông, Co, Kinh
| vùng = [[Duyên hải Nam Trung Bộ]]
| tỉnh = [[Quảng Nam]]
| huyện lỵ = xã [[Trà Mai]]
| thành lập = 20/6/2003<ref name="72/2003/NĐ-CP"/>
| phân chia hành chính = 10 xã
| mã hành chính = 516<ref>[https://danhmuchanhchinh.gso.gov.vn/ Tổng cục Thống kê]</ref>
| mã bưu chính =
| biển số xe = 92-X1
| trụ sở UBND = [[Quốc lộ 40B]], xã Trà Mai
| web = {{url|namtramy.quangnam.gov.vn}}
}}

'''Nam Trà My''' là một [[huyện]] miền núi nằm ở phía nam [[tỉnh]] [[Quảng Nam]], [[Việt Nam]].

== Địa lý ==
Huyện Nam Trà My nằm ở phía nam của tỉnh Quảng Nam, có vị trí địa lý:
*Phía đông giáp huyện [[Sơn Tây (huyện)|Sơn Tây]], tỉnh [[Quảng Ngãi]]
*Phía tây giáp huyện [[Phước Sơn]] và huyện [[Đăk Glei]], tỉnh [[Kon Tum]]
*Phía nam giáp huyện [[Tu Mơ Rông]] và huyện [[Kon Plông]] thuộc tỉnh [[Kon Tum]]
*Phía bắc giáp huyện [[Bắc Trà My]].

Huyện có diện tích 825,46 km², dân số năm 2019 là 31.306 người<ref name=QNAM2019>{{Chú thích web|url =http://tamquang.gov.vn/FileUpload/Kqua%20TDTDS-Nha%20o%201.4.19.pdf|title =Dân số đến 01 tháng 4 năm 2019 - tỉnh Quảng Nam|access-date =ngày 4 tháng 5 năm 2020|author =Ban chỉ đạo Tổng điều tra dân số và nhà ở trung ương|ngày lưu trữ =2020-09-29|archive-url =https://web.archive.org/web/20200929012519/http://tamquang.gov.vn/FileUpload/Kqua%20TDTDS-Nha%20o%201.4.19.pdf|url-status =dead}}</ref>, mật độ dân số đạt 38 người/km².

Huyện bao gồm các dân tộc Ca Dong ([[Người Xơ Đăng|Xê Đăng]]), [[Người M'Nông|M'Nông]], [[Người Co|Co]] và dân tộc [[người Việt|Kinh]] (chiếm chưa đến 2% dân số toàn huyện).

Huyện Nam Trà My là huyện miền núi, nằm dưới chân [[khối núi Ngọc Linh|dãy Ngọc Linh]]. Huyện Nam Trà My nằm trên [[Quốc lộ 40B]] nối tỉnh Quảng Nam và tỉnh Kon Tum, toàn tuyến khoảng hơn 250 km.

===Khí hậu===
Có nền khí hậu nhiệt đới gió mùa. Có 2 mùa rõ rệt; mùa mưa từ tháng 9 đến tháng 1 năm sau, mùa khô, từ tháng 2 đến tháng 8; nhiệt độ thấp nhất 7<sup>°</sup>C, nhiệt độ cao nhất 32 °C; lượng mưa trung bình hằng năm 670–770mm. Độ cao trung bình 800m so với mực nước biển.

===Thổ nhưỡng===
Đất đai, thổ nhưỡng chủ yếu là đất feralit đỏ vàng.

== Hành chính ==
Huyện Nam Trà My có 10 đơn vị hành chính cấp xã trực thuộc, bao gồm 10 xã: [[Trà Cang]], [[Trà Don]], [[Trà Dơn]], [[Trà Leng]], [[Trà Linh]], [[Trà Mai]] (huyện lỵ), [[Trà Nam]], [[Trà Tập]], [[Trà Vân]] và [[Trà Vinh, Nam Trà My|Trà Vinh]].

== Lịch sử ==
Địa bàn huyện Nam Trà My trước đây là một phần huyện [[Trà My (huyện)|Trà My]] cũ.

Ngày [[20 tháng 6]] năm [[2003]], Chính phủ ban hành Nghị định số 72/2003/NĐ-CP<ref name="72/2003/NĐ-CP">{{Chú thích web|url=https://thuvienphapluat.vn/van-ban/bat-dong-san/Nghi-dinh-72-2003-ND-CP-chia-tach-huyen-Hien-thanh-cac-huyen-Dong-Giang-Tay-Giang-huyen-Tra-My-thanh-huyen-Bac-Tra-My-Nam-Tra-My-Tinh-Quang-Nam-6543.aspx|tựa đề=Nghị định số 72/2003/NĐ-CP về việc chia tách huyện Hiên thành các huyện Đông Giang và Tây Giang, huyện Trà My thành các huyện Bắc Trà My và Nam Trà My, tỉnh Quảng Nam|tác giả=|họ=|tên=|ngày=|website=|url lưu trữ=|ngày lưu trữ=|ngày truy cập=}}</ref>. Theo đó, chia huyện Trà My thành hai huyện Bắc Trà My và Nam Trà My.

Sau khi thành lập, huyện Nam Trà My bao gồm 10 xã: Trà Cang, Trà Don, Trà Dơn, Trà Leng, Trà Linh, Trà Mai (trung tâm huyện), Trà Nam, Trà Tập, Trà Vân và Trà Vinh.

==Kinh tế==
Chủ yếu là sản xuất nông nghiệp, trồng sâm và các loại cây dược liệu, chưa hình thành khu công nghiệp, hiện nay có nhà máy thủy điện Trà Linh 3 và [[Thủy điện Sông Tranh 2|thủy điện sông Tranh 2]].

Sản phẩm đặc sản của địa phương: [[gạo đỏ]], [[mật ong]], quế Trà My, các loại cây dược liệu đặc biệt là cây [[sâm Ngọc Linh]].

Cùng với Bắc Trà My, huyện là vùng trồng quế nổi tiếng của tỉnh Quảng Nam. Do có điều kiện thổ nhưỡng và khí hậu phù hợp: độ cao địa hình khoảng 400–800 m nên biên độ nhiệt giữa ngày và đêm lớn, khí hậu nhiệt đới lại được đèo Hải Vân chắn hết gió lạnh thổi từ phía Bắc, rất thích hợp với cây quế, nên cây quế phát triển rất tốt ở các xã Trà Dơn, Trà Leng, Trà Tập, Trà Mai, Trà Vân. Cây quế vùng này có hàm lượng tinh dầu rất cao. Ngoài Quế, Nam Trà My còn có một số dược liệu nổi tiếng khác như Sâm Ngọc Linh, Sơn tra Ngọc Linh, Sâm Nam, ...

=== Sâm Ngọc Linh ===
{{Bài chi tiết|Sâm Ngọc Linh}}

Cây sâm Ngọc Linh là một cây đặc hữu của vùng núi Ngọc Linh, là cây thuốc quý hiếm của tỉnh Quảng Nam và của quốc gia.

Theo kết quả nghiên cứu khoa học, sâm Ngọc Linh về mặt hóa học, thân và rễ củ sâm Ngọc Linh đã phân lập được 52 saponin, trong đó có 26 saponin thường thấy ở sâm Triều Tiên, sâm Mỹ, sâm Nhật. Trong lá và cọng lá đã phân lập được 19 saponin dammaran. Trong đó có 8 saponin có cấu trúc mới. Ngoài thành phần chính là saponin, trong lá và cọng lá sâm Ngọc Linh còn xác định có 17 amino acid, 20 khoáng chất vi lượng và hàm lượng glucid tinh dầu là 0,1%. Sâm Ngọc Linh là một loài dược liệu quý vào bậc nhất ở Việt Nam. Nó quý bởi giá trị về chất lượng của nó đã được các nhà  nghiên cứu chứng minh sâm Ngọc Linh có một số đặc điểm hơn cả sâm Trường Bạch (Triều Tiên) và hơn cả sâm Tây Dương (Mỹ). Và nó quý bởi nó đang sinh sống tự nhiên ở độ cao tuyệt đối trên 1.500m so với mặt nước biển. Ổn định ở vùng rừng già hỗn giao nguyên sinh mà tác động của con người gần như không đáng kể. Có tác dụng như:

- Bệnh nhân cảm thấy ăn ngon, ngủ tốt, tăng thể trọng, tăng thị lực, hoạt động trí lực và thể lực được cải thiện;

- Giảm mệt mõi, chống nhược sức lao động do lao động liên tục và quá tải;

- Gia tăng sức đề kháng của cơ thể trong các bệnh lý nhiễm trùng, hiệp lực với một số kháng sinh thông dụng, ...

==Giao thông==
Nằm ở trung tâm của hai tỉnh Kon Tum và Quảng Ngãi, hiện nay đã hình thành các tuyến đường nhánh nối liền giữa huyện Nam Trà My với các tỉnh lân cận như tuyến đường:
*Trà Leng - Phước Sơn nối [[đường Hồ Chí Minh]]
*[[Quốc lộ 40B]] - [[Đăk Tô]] nối [[đường Hồ Chí Minh]]
*Đông Trường Sơn (Lạc Dương - Lâm Đồng - Thạnh Mỹ - Nam Giang).

==Kết nghĩa==
*{{Flagicon|VIE}} Huyện [[Bảo Yên]], tỉnh [[Lào Cai]]
*{{Flagicon|VIE}} Thành phố [[Tam Kỳ]], tỉnh [[Quảng Nam]]
*{{Flagicon|Hàn Quốc}} Quận [[Hamyang]], tỉnh [[Gyeongsang Nam]].

==Chú thích==
{{tham khảo}}

==Tham khảo==
{{commons cat|Nam Tra My District}}
* [http://namtramy.gov.vn/Default.aspx?tabid=109&Group=31&NID=525&xa-tra-leng-huyen-nam-tra-my-tinh-quang-nam Xã Trà Leng, huyện Nam Trà My, tỉnh Quảng Nam] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201101152129/http://namtramy.gov.vn/Default.aspx?tabid=109&Group=31&NID=525&xa-tra-leng-huyen-nam-tra-my-tinh-quang-nam |date=2020-11-01 }}

{{sơ khai Đà Nẵng}}
{{Huyện thị Quảng Nam}}
{{Đơn vị hành chính thuộc huyện Nam Trà My}}

title: Hành chính

Quốc gia: Việt Nam

Vùng: Duyên hải Nam Trung Bộ

Tỉnh: Quảng Nam

Trung tâm hành chính: xã Trà Mai

Trụ sở UBND: Quốc lộ 40B, xã Trà Mai

Phân chia hành chính: 10 xã

title: Địa lý

title: Dân số (2019)

Mật độ: 38 người/km²

Dân tộc: Xê Đăng, M'Nông, Co, Kinh

title: Khác

Khác: x t s


text:
# دروغ (فیلم ۲۰۱۷)
دروغ: دشمن باهوش را دوست دارم (به انگلیسی: LIE: Love Intelligence Enmity) فیلمی هندی محصول سال ۲۰۱۷ و به کارگردانی هانو راغوپودی است. در این فیلم بازیگرانی همچون نیتین، آرجون سارجا، مگها آکاش، راوی کیشان و نثار ایفای نقش کرده‌اند.

wikiname: fawiki

title: دروغ (فیلم ۲۰۱۷)

in_language: fa

wikitext:
{{جعبه فیلم
  | عنوان=دروغ
  | تصویر=Lie release date poster.jpg
  |عرض تصویر=
  | زیرنویس=
  | کارگردان=هانو راغوپودی
  | تهیه‌کننده=
  | فیلمنامه‌نویس=
  | بازیگران=[[نیتین]]{{سخ}}[[آرجون سارجا]]{{سخ}}[[مگها آکاش]]
  | موسیقی=
 | فیلمبرداری=
  | تدوین=
  | گونه=
  | راوی=
  | توزیع‌کننده=
  | انتشار={{Film date|2017|08|11|df=y}}
  | استودیو=
  | مدت=۱۴۱ دقیقه
  | زبان=تلوگو
  | کشور=هند
  | بودجه=
  | فروش=
  | پس_از=
  | پیش_از=
  | درجه فیلم=
  | وبگاه=
  | imdb_id =
  | soure_id =
  | amg_id =
  | جایزه‌ها=
}}
'''''دروغ: دشمن باهوش را دوست دارم''''' {{به انگلیسی|LIE: Love Intelligence Enmity}} فیلمی هندی محصول سال ۲۰۱۷ و به کارگردانی هانو راغوپودی است. در این فیلم بازیگرانی همچون [[نیتین]]، [[آرجون سارجا]]، [[مگها آکاش]]، [[راوی کیشان]] و [[نثار (بازیگر)|نثار]] ایفای نقش کرده‌اند.

== منابع ==
{{پانویس}}
* {{یادکرد-ویکی
|پیوند =https://en.wikipedia.org/w/index.php?title=Lie_(film)&oldid=1134386502
|عنوان =Lie
|زبان = انگلیسی
|بازیابی =۵ فوریه ۲۰۲۳
}}

== پیوند به بیرون ==
* {{IMDb title|7249874}}

{{فیلم-خرد}}

[[رده:فیلم‌های اکشن دلهره‌آور ۲۰۱۷ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌های اکشن مهیج هند]]
[[رده:فیلم‌های تلوگویی‌زبان دهه ۲۰۱۰ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌های جاسوسی دلهره‌آور دهه ۲۰۱۰ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌های جاسوسی مهیج هندی]]
[[رده:فیلم‌های درباره شعبده و شعبده‌بازان]]
[[رده:فیلم‌های فیلم‌برداری شده در لاس وگاس]]
[[رده:فیلم‌های ماسالا ۲۰۱۷ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌های واقع‌شده در لاس وگاس]]

title: دروغ

کارگردان: هانو راغوپودی

بازیگران: نیتین · آرجون سارجا · مگها آکاش

تاریخهای انتشار: - ۱۱ اوت ۲۰۱۷

مدت زمان: ۱۴۱ دقیقه

کشور: هند

زبان: تلوگو


text:
# Герб Намского наслега
Герб муниципального образования сельское поселение «Намский наслег» Верхневилюйского улуса Республики Саха (Якутия) Российской Федерации.
Герб утверждён Решением Намского наслежного Совета депутатов № 43-03 от 23 марта 2012 года.
Герб подлежит внесению в Государственный геральдический регистр Российской Федерации.

## Описание герба
«На основном фоне зелёного цвета изображены: в центре — золотой колос пшеницы, слева и справа колоса — золотые чороны».

## Описание символики
Герб отражает собой традиционно развитые в Намском наслеге отрасли сельского хозяйства, как молочное скотоводство и земледелие, которые сыграли исторически важную роль в судьбах многих людей во времена голодомора. Плодородная земля, земледельческие традиции являются особенными чертами наслега. В Намском наслеге в мире и согласии живут представители разных народов нашего государства и стран СНГ.
Изображения и цвета в Гербе символизируют:
Зелёный фон — символ плодородной земли, возрождения, дружбы и братства. Зелёный цвет олицетворяет также тюркское происхождение народа саха.
Золотой колос пшеницы — символ жизнеспособности, процветания.
Золотисто-коричневый чорон — символ изобилия
В главном символе — Гербе муниципального образования «Намский наслег» отражены его прошлое и настоящее, его добрые традиции, особенности, неповторимое своеобразие".

## История герба
Первый вариант герба Намского наслега был утвержден Решением наслежного Совета депутатов № 05-06 (05-03?) от 10 июня 2008 года "Об утверждении Положений о гербе и флаге муниципального образования «Намский наслег».
Герб имел следующее описание: "Герб представляет собой круг. На основном фоне зелёного цвета изображены: в центре — колос пшеницы ярко-золотистого цвета, справа колоса — шестерёнка серо-голубого цвета, слева колоса — чорон золотисто-коричневого цвета. По краю окружности по белому золотыми буквами сверху надписано «муниципальное образование», снизу — «Намский наслег».
По рекомендации Геральдического совета при Президенте РФ в первый вариант герба были внесены изменения, после чего герб и его новое описание были утверждены 23 марта 2012 года.

wikiname: ruwiki

title: Герб Намского наслега

in_language: ru

wikitext:
{{Карточка герба
|наименование     = Герб Намского наслега
|изображение      = Coat of Arms of Namskiy nasleg (Yakutia).gif
|размер изображения     = 150 px
|средний          =
|средний_ширина   =
|средний_подпись  =
|малый            =
|малый_ширина     =
|малый_подпись    =
|носитель         =
|утверждён        = [[23 марта]] [[2012 год]]а
|нашлемник        =
|шлем             =
|корона           =
|щит              =
|щитодержатели    =
|основание        =
|девиз            =
|ордена           =
|прочие элементы  =
|ранние версии    = [[10 июня]] [[2008 год]]а
|использование    =
|ГГР       =  подлежит внесению
|идея      =
|доработка  =
|дизайн =
|художник  =
|символика =
}}
'''Герб [[муниципальное образование|муниципального образования]] [[сельское поселение]] «[[Намский наслег]]»''' [[Верхневилюйский улус|Верхневилюйского улуса]] [[Якутия|Республики Саха (Якутия)]] [[Россия|Российской Федерации]].

Герб утверждён Решением Намского наслежного Совета депутатов № 43-03 от 23 марта 2012 года.<ref>[http://www.heraldicum.ru/russia/texts/2012_nam.doc Решение Намского наслежного Совета депутатов № 43-03 от 23 марта 2012 года о гербе наслега.]</ref>

Герб подлежит внесению в [[Государственный геральдический регистр Российской Федерации]].

== Описание герба ==
{{начало цитаты}}«На основном фоне зелёного цвета изображены: в центре — золотой [[колос]] пшеницы, слева и справа колоса — золотые [[чорон]]ы».{{конец цитаты}}

== Описание символики ==
Герб отражает собой традиционно развитые в Намском наслеге отрасли сельского хозяйства, как молочное [[скотоводство]] и [[земледелие]], которые сыграли исторически важную роль в судьбах многих людей во времена [[голодомор]]а. Плодородная земля, земледельческие традиции являются особенными чертами наслега. В Намском наслеге в мире и согласии живут представители разных народов нашего государства и стран [[СНГ]].

Изображения и цвета в Гербе символизируют:
: Зелёный фон — символ плодородной земли, возрождения, дружбы и братства. Зелёный цвет олицетворяет также [[тюрки|тюркское]] происхождение народа саха.
: Золотой колос пшеницы — символ жизнеспособности, процветания.
: Золотисто-коричневый чорон — символ изобилия

В главном символе — Гербе муниципального образования «Намский наслег» отражены его прошлое и настоящее, его добрые традиции, особенности, неповторимое своеобразие".

== История герба ==
{{External media
 |align     = right
 |image1    = [http://www.heraldicum.ru/russia/subjects/towns/images/nam3.png Герб Намского наслега (2008 год)]
}}

Первый вариант герба Намского наслега был утвержден Решением наслежного Совета депутатов № 05-06 (05-03?) от 10 июня 2008 года "Об утверждении Положений о гербе и флаге муниципального образования «Намский наслег».<ref>{{Cite web |url=http://www.heraldicum.ru/russia/texts/2008_nam.docx |title=Решение наслежного Совета депутатов № 05-06 (05-03?) от 10 июня 2008 года "Об утверждении Положений о гербе и флаге муниципального образования «Намский наслег». |access-date=2013-04-30 |archive-date=2016-03-04 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304103309/http://www.heraldicum.ru/russia/texts/2008_nam.docx |url-status=live }}</ref>

Герб имел следующее описание: "Герб представляет собой круг. На основном фоне зелёного цвета изображены: в центре — колос пшеницы ярко-золотистого цвета, справа колоса — шестерёнка серо-голубого цвета, слева колоса — чорон золотисто-коричневого цвета. По краю окружности по белому золотыми буквами сверху надписано «муниципальное образование», снизу — «Намский наслег».

По рекомендации [[Геральдический совет при Президенте Российской Федерации|Геральдического совета при Президенте РФ]] в первый вариант герба были внесены изменения, после чего герб и его новое описание были утверждены 23 марта 2012 года.

== См. также ==
* [[Гербы населённых пунктов Якутии]]

== Примечания ==
{{примечания}}

== Ссылки ==
{{Гербы Якутии}}
[[Категория:Гербы Якутии]]
[[Категория:Чорон в геральдике]]
[[Категория:Гербы с изображением пшеничного колоса]]

title: Детали

Утверждён: 23 марта 2012 года

Ранние версии: 10 июня 2008 года

Номер в ГГР: подлежит внесению


text:
# Đặng Quang Cầm
Anh hùng Lực lượng vũ trang Đặng Quang Cầm sinh năm 1921, quê ở xã Lạc Sơn, huyện Đô Lương, tỉnh Nghệ An, nhập ngũ tháng 9 năm 1945. Khi được tuyên dương Anh hùng ông là trung đội phó thuộc đội vũ trang tuyên truyền Liên khu 5.

## Hoạt động cách mạng
Tháng 9 năm 1945, Đặng Quang Cầm gia nhập lực lượng vũ trang.
Từ ngày nhập ngũ đến tháng 7 năm 1954, Đặng Quang Cầm hoạt động và chiến đấu ở chiến trường cực Nam Trung Bộ, là chiến sĩ trinh sát, phụ trách đội bảo đảm giao thông liên lạc quan trọng, làm công tác vũ trang tuyên truyền xây dựng cơ sở cách mạng, tổ chức dân quân trong lòng địch.
Đầu năm 1947, quân Pháp huy động gần 2.000 quân bao vây chiến khu. Được giao nhiệm vụ theo dõi nắm địch, Đặng Quang Cầm đã gan dạ liên tục bám sát địch suốt một ngày. Mười bốn lần đụng đầu với địch, có lần chỉ cách chúng 20 mét, nhưng ông đã bình tĩnh, nhanh nhẹn, đánh lừa địch chạy thoát.
Từ tháng 2 năm 1948 đến tháng 12 năm 1950, Đặng Quang Cầm là trung đội phó, phụ trách một đoạn trên tuyến đường giao liên "Hồ Chí Minh".
Từ tháng 1 năm 1951 đến tháng 7 năm 1954, Đặng Quang Cầm phụ trách đội vũ trang tuyên truyền xây dựng cơ sở cách mạng ở vùng đồng bào dân tộc ít người.
Ngày 31 tháng 8 năm 1955 Đặng Quang Cầm được Chủ tịch nước Việt Nam Dân chủ Cộng hòa tặng thưởng Huân chương Quân công hạng ba và danh hiệu Anh hùng lực lượng vũ trang nhân dân.

## Tôn vinh
Ông được Chủ tịch Nước Việt Nam dân chủ cộng hoà tặng thưởng danh hiệu Anh hùng lực lượng vũ trang nhân dân đợt đầu. Cùng với Nguyễn Quốc Trị, Nguyễn Thái Nhự, Biện Văn Thanh, Nguyễn Quốc Thất, Trần Hữu Bảo, Hoàng Văn Thanh, Lê Hữu Hoè... là những Anh hùng LLVT của huyện Đô Lương.

title: Đặng Quang Cầm

wikitext:
{{chú thích trong bài}}

Anh hùng Lực lượng vũ trang '''Đặng Quang Cầm''' sinh năm [[1921]], quê ở xã Lạc Sơn, huyện [[Đô Lương]], tỉnh [[Nghệ An]], nhập ngũ tháng 9 năm 1945. Khi được tuyên dương Anh hùng ông là trung đội phó thuộc đội vũ trang tuyên truyền [[Liên khu 5]].

==Hoạt động cách mạng==
Tháng 9 năm 1945, Đặng Quang Cầm gia nhập lực lượng vũ trang.

Từ ngày nhập ngũ đến tháng 7 năm 1954, Đặng Quang Cầm hoạt động và chiến đấu ở chiến trường cực Nam Trung Bộ, là chiến sĩ trinh sát, phụ trách đội bảo đảm giao thông liên lạc quan trọng, làm công tác vũ trang tuyên truyền xây dựng cơ sở cách mạng, tổ chức dân quân trong lòng địch.

Đầu năm 1947, quân Pháp huy động gần 2.000 quân bao vây chiến khu. Được giao nhiệm vụ theo dõi nắm địch, Đặng Quang Cầm đã gan dạ liên tục bám sát địch suốt một ngày. Mười bốn lần đụng đầu với địch, có lần chỉ cách chúng 20 mét, nhưng ông đã bình tĩnh, nhanh nhẹn, đánh lừa địch chạy thoát.

Từ tháng 2 năm 1948 đến tháng 12 năm 1950, Đặng Quang Cầm là trung đội phó, phụ trách một đoạn trên tuyến đường giao liên "Hồ Chí Minh".

Từ tháng 1 năm 1951 đến tháng 7 năm 1954, Đặng Quang Cầm phụ trách đội vũ trang tuyên truyền xây dựng cơ sở cách mạng ở vùng đồng bào dân tộc ít người.

Ngày 31 tháng 8 năm 1955 Đặng Quang Cầm được Chủ tịch nước [[Việt Nam Dân chủ Cộng hòa]] tặng thưởng [[Huân chương Quân công]] hạng ba và danh hiệu [[Anh hùng lực lượng vũ trang nhân dân]].

==Tôn vinh==
Ông được Chủ tịch Nước Việt Nam dân chủ cộng hoà tặng thưởng danh hiệu [[Anh hùng lực lượng vũ trang nhân dân]] đợt đầu. Cùng với [[Nguyễn Quốc Trị]], Nguyễn Thái Nhự, Biện Văn Thanh, Nguyễn Quốc Thất, Trần Hữu Bảo, Hoàng Văn Thanh, Lê Hữu Hoè... là những Anh hùng LLVT của huyện [[Đô Lương]].

==Tham khảo==
{{tham khảo}}

{{sơ khai nhân vật Việt Nam}}

{{Thời gian sống|1921}}

[[Thể loại:Người Đô Lương]]
[[Thể loại:Nhân vật trong Chiến tranh Đông Dương]]
[[Thể loại:Anh hùng Lực lượng vũ trang nhân dân]]
[[Thể loại:Người thọ bách niên Việt Nam]]


text:
# Resultados do Carnaval de Macaé em 2014
Resultados do Carnaval de Macaé  em 2014. A apuração ocorreu no dia 4 de março .

## Grupo Especial
| Posição | Escolas                  | Pontos | Ref.  | Classificação ou rebaixamento |
| ------- | ------------------------ | ------ | ----- | ----------------------------- |
| 1       | Império da Barra         | 197.3  | [ 1 ] | Campeã do Carnaval 2014       |
| 2       | Unidos dos Bairros       | 196.9  | [ 1 ] |                               |
| 3       | Princesinha do Atlântico | 195.9  | [ 1 ] |                               |
| 4       | Acadêmicos da Aroeira    | 195    | [ 1 ] |                               |
| 5       | Pulo do Gato             | 192.9  | [ 1 ] |                               |
| 6       | Acadêmicos do Lagomar    | 189.8  | [ 1 ] | Desce para o Grupo 1 2015     |

## Grupo  1
| Posição | Escolas              | Pontos | Ref.  | Classificação ou rebaixamento |
| ------- | -------------------- | ------ | ----- | ----------------------------- |
| 1       | Foliões das Malvinas | 179.4  | [ 1 ] | Sobe para o Especial 2015     |
| 2       | Arco Íris            | 179    | [ 1 ] |                               |
| 3       | Unidos da Vila       | 177.3  | [ 1 ] |                               |
| 4       | Unidos do Barreto    | 177.2  | [ 1 ] |                               |
| 5       | União do Miramar     | 175.6  | [ 1 ] |                               |
| 6       | Castelo Imperial     | 175.1  | [ 1 ] |                               |

wikiname: ptwiki

title: Resultados do Carnaval de Macaé em 2014

in_language: pt

wikitext:
'''Resultados do [[Carnaval de Macaé ]] em 2014'''. A apuração ocorreu no dia 4 de março <ref name="resultado2014">{{citar web |url=http://g1.globo.com/rj/regiao-dos-lagos/noticia/2014/03/imperio-da-barra-conquista-o-tri-no-carnaval-de-macae-no-rj.html|titulo=Império da Barra conquista o tri no Carnaval de Macaé, no RJ|data=  04/03/2014|acessodata=07/03/2014 |autor=G1 - Macaé}}</ref>.

== Grupo Especial ==
{| div style="background-color:green;"
!width="30"|Posição
!width="200"|Escolas
!width="30"|Pontos
!width="20"|Ref.
!width="280"|Classificação ou rebaixamento
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!bgcolor=#4B0082 align="center"|1
|Império da Barra||197.3
|rowspan="6"|<ref name="resultado2014"/>
|bgcolor=#4B0082|Campeã do Carnaval 2014
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!2
|Unidos dos Bairros||196.9
|rowspan="4"|
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!3
|Princesinha do Atlântico||195.9
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!4
|Acadêmicos da Aroeira||195
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!5
|Pulo do Gato||192.9
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!bgcolor=#DC143C|6
|Acadêmicos do Lagomar||189.8
|bgcolor="#DC143C"|Desce para o Grupo 1 2015
|}

== Grupo  1 ==
{| div style="background-color:green;"
!width="30"|Posição
!width="200"|Escolas
!width="30"|Pontos
!width="20"|Ref.
!width="280"|Classificação ou rebaixamento
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!bgcolor=#4B0082 align="center"|1
|Foliões das Malvinas||179.4
|rowspan="6"|<ref name="resultado2014"/>
|bgcolor=#4B0082|Sobe para o Especial 2015
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!2
|Arco Íris||179
|rowspan="5"|
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!3
|Unidos da Vila||177.3
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!4
| Unidos do Barreto||177.2
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!5
|União do Miramar||175.6
|- style="background:#ffffff; color:black; text-align:center;"
!6
|Castelo Imperial||175.1
|}

{{referências}}

{{Carnaval de Macaé}}

[[Categoria:Carnaval de Macaé por ano|2014]]
[[Categoria:Carnaval no Brasil em 2014|Macaé]]


text:
# Niederviehbach
Niederviehbach is een plaats in de Duitse deelstaat Beieren, en maakt deel uit van het Landkreis Dingolfing-Landau.
Niederviehbach telt 2.651 inwoners.
Dingolfing ·
Eichendorf ·
Frontenhausen ·
Gottfrieding ·
Landau a.d.Isar ·
Loiching ·
Mamming ·
Marklkofen ·
Mengkofen ·
Moosthenning ·
Niederviehbach ·
Pilsting ·
Reisbach ·
Simbach ·
Wallersdorf

wikiname: nlwiki

title: Niederviehbach

in_language: nl

wikitext:
{{Infobox Duitse plaats plus
| Wappen            = Niederviehbach.png
| lat_deg = 48
| lat_min = 37
| lat_sec = 0
| lon_deg = 12
| lon_min = 23
| lon_sec = 0
| Lageplan          = Niederviehbach in DGF.png
| Bundesland        = Beieren
| Regierungsbezirk  = Neder-Beieren
| Landkreis         = Dingolfing-Landau
| Höhe              = 392
| Fläche            = 29.62
| Einwohner         = 2455
| Stand             = 2005-06-30
| PLZ               = 84183
| Vorwahl           = 08702
| Kfz               = DGF
| Gemeindeschlüssel = 09 2 79 130
| Straße            = Schulstr. 1
| Website           = [http://www.niederviehbach.de/ www.niederviehbach.de]
| Bürgermeister     = Josef Daffner
| Partei            = CSU
}}
'''Niederviehbach''' is een plaats in de [[Duitsland|Duitse]] deelstaat [[Beieren]], en maakt deel uit van het [[Landkreis Dingolfing-Landau]].
Niederviehbach telt {{Statistiek gemeente Duitsland inwoners|09 2 79 130|Beieren}} inwoners<ref name="inw_statistiek" />.

{{Appendix}}
{{Navigatie Landkreis Dingolfing-Landau}}
{{Coor title dms|48|37|0|N|12|23|0|E|type:city_scale:50000_region:DE}}
{{Beginnetje|landen & volken|land=Duitsland|2=2006|3=12|4=28}}

[[Categorie:Gemeente in Beieren]]

title: Situering

Deelstaat: Beieren

Landkreis: Dingolfing-Landau

Regierungsbezirk: Neder-Beieren

title: Algemeen

Burgemeester: Josef Daffner (CSU)

title: Overig

Kenteken: DGF

Website: Officiële website

title: Locatie van Niederviehbach in Dingolfing-Landau

Locatie van Niederviehbach in Dingolfing-Landau: Kaart van Niederviehbach

Portaal: Duitsland


text:
# Nachbarn (Dokumentarsendung)
Die Dokumentation nachbarn war eine Sendung im Bayerischen Fernsehen, die jeweils einmal im Monat sonntags von 17.30 Uhr bis 18.00 Uhr im Wechsel mit dem Alpen-Donau-Adria-Magazin und dem Magazin euroblick ausgestrahlt wurde. nachbarn berichtete als Dokumentation über die europäischen Nachbarn Deutschlands, hauptsächlich über die Entwicklung von osteuropäischen Ländern und deren aktuelle Probleme. Dabei wurde auch ein Bezug zur gesamteuropäischen Entwicklung hergestellt.
Später liefen die Dokumentationen nicht mehr unter dem Namen nachbarn, sondern sonntags um 16:45 Uhr als Europa-Reportage. Mit Einstellung der Magazine Alpen-Donau-Adria und euroblick im Dezember 2024 fiel auch der Sendeplatz für die Europa-Reportage weg.

wikiname: dewiki

title: Nachbarn (Dokumentarsendung)

in_language: de

wikitext:
{{DISPLAYTITLE:nachbarn (Dokumentarsendung)}}
{{Infobox Fernsehsendung
| Premiere               =
| Bild                    =
| Originaltitel           = nachbarn<br>''später:'' Europa-Reportage
| Produktionsland         = [[Deutschland]]
| Produktionsunternehmen  = [[Bayerischer Rundfunk]]
| Länge                   = 30
| Turnus                  = einmal im Monat sonntags
| Originalsprache         = [[Deutsche Sprache|Deutsch]]
| Genre                   = [[Information]], [[Europa]]
| Sender                  = [[Bayerisches Fernsehen]]
}}

Die Dokumentation '''nachbarn''' war eine Sendung im [[Bayerisches Fernsehen|Bayerischen Fernsehen]], die jeweils einmal im Monat sonntags von 17.30 Uhr bis 18.00 Uhr im Wechsel mit dem ''[[Alpen-Donau-Adria]]''-Magazin und dem Magazin ''[[euroblick]]'' ausgestrahlt wurde. ''nachbarn'' berichtete als Dokumentation über die europäischen Nachbarn Deutschlands, hauptsächlich über die Entwicklung von osteuropäischen Ländern und deren aktuelle Probleme. Dabei wurde auch ein Bezug zur gesamteuropäischen Entwicklung hergestellt.

Später liefen die Dokumentationen nicht mehr unter dem Namen ''nachbarn'', sondern sonntags um 16:45 Uhr als '''Europa-Reportage'''. Mit Einstellung der Magazine ''[[Alpen-Donau-Adria]]'' und ''[[euroblick]]'' im Dezember 2024 fiel auch der Sendeplatz für die ''Europa-Reportage'' weg.

== Weblinks ==
* [https://www.br.de/br-fernsehen/sendungen/nachbarn/index.html  Offizielle Homepage von ''nachbarn'']

[[Kategorie:Fernsehsendung (Deutschland)]]
[[Kategorie:BR Fernsehen]]

Titel: nachbarn · später: Europa-Reportage

Produktionsland: Deutschland

Originalsprache: Deutsch

Genre: Information, Europa

Länge: 30 Minuten

Ausstrahlungsturnus: einmal im Monat sonntags

Produktionsunternehmen: Bayerischer Rundfunk

Premiere: auf Bayerisches Fernsehen


text:
# Епархия Кибдо
Епархия Кибдо (лат. Dioecesis Quibduana, исп. Diócesis de Quibdó) — епархия Римско-Католической церкви с центром в городе Кибдо, Колумбия. Епархия Кибдо входит в митрополию Санта-Фе-де-Антиокии. Кафедральным собором епархии Кибдо является церковь святого Франциска Ассизского.

## История
14 ноября 1952 года Римский папа Пий XII выпустил буллу «Cum usu cotidiano», которой учредил апостольский викариат Кибдо, выделив его из епархии Антиокии (сегодня — Архиепархия Санта-Фе-де-Антиокии) и апостольской префектуры Чоко.
30 апреля 1990 года Римский папа Иоанн Павел II выпустил буллу «Plus triginta septem», которой преобразовал апостольский викариат Кибдо в епархию. В этот же день епархия Кибдо вошла в митрополию Санта-Фе-де-Антиокии.

## Ординарии епархии
- епископ Pedro Grau y Arola C.M.F.[1] (24.03.1953 — 6.06.1983);
- епископ Jorge Iván Castaño Rubio C.M.F. (6.06.1983 — 16.02.2001);
- епископ Фидель Леон Кадавид Марин (25.07.2001 — 2.02.2011) — назначен епископом Сонсон-Рионегро;
- епископ Хуан Карлос Баррето Баррето (30.01.2013 — по настоящее время).

## Источник
- Annuario Pontificio, Libreria Editrice Vaticana, Città del Vaticano, 2003, ISBN 88-209-7422-3
- Булла Cum usu cotidiano, AAS 45 (1953), стр. 217
- Булла Plus triginta septem  (лат.)

title: Епархия Кибдо

wikitext:
{{Католическая епархия
| русское название      = Епархия Кибдо
| оригинальное название = Dioecesis Quibduana
| обряд                 = [[латинский обряд]]
| файл                  = Mapa Diocesis de Quibdo.svg
| подпись               = Карта епархии Кибдо
| главный город         = [[Кибдо]]
| страна                = {{Флагификация|Колумбия}}
| дата основания        = [[14 ноября]] [[1952 год]]а
| дата упразднения      =
| кафедральный собор    = Собор святого Франциска Ассизского
| митрополия            = [[Архиепархия Санта-Фе-де-Антиокии]]
| епархии-суффраганы   =
| приходов              = 19
| иерарх                =
| площадь епархии       = 12.758
| население епархии     = 227.000
| число католиков       = 215.470
| доля католиков        = 94,9
| сайт                  =
}}
[[Файл:Escudo de la Diócesis de Quibdó.svg|thumb|left|100px|Герб епархии Кибдо]]
'''Епархия Кибдо''' ({{lang-la|Dioecesis Quibduana}}, {{lang-es|Diócesis de Quibdó}}) — [[епархия]] [[Римско-Католическая Церковь|Римско-Католической церкви]] с центром в городе [[Кибдо]], [[Колумбия]]. Епархия Кибдо входит в [[Архиепархия Санта-Фе-де-Антиокии|митрополию Санта-Фе-де-Антиокии]]. [[Кафедральный собор|Кафедральным собором]] епархии Кибдо является церковь святого Франциска Ассизского.

== История ==
14 ноября 1952 года [[Римский папа]] [[Пий XII]] выпустил [[булла|буллу]] ''«Cum usu cotidiano»'', которой учредил апостольский викариат Кибдо, выделив его из епархии Антиокии (сегодня — Архиепархия Санта-Фе-де-Антиокии) и [[Апостольская префектура|апостольской префектуры]] [[Апостольская префектура Чоко|Чоко]].

30 апреля 1990 года [[Римский папа]] [[Иоанн Павел II]] выпустил [[булла|буллу]] ''«Plus triginta septem»'', которой преобразовал апостольский викариат Кибдо в епархию. В этот же день епархия Кибдо вошла в митрополию Санта-Фе-де-Антиокии.

== Ординарии епархии ==
* [[епископ]] Pedro Grau y Arola [[Кларетинцы|C.M.F.]]<ref>см. [[Аббревиатуры католических мужских монашеских орденов и конгрегаций]]</ref> (24.03.1953 — 6.06.1983);
* епископ Jorge Iván Castaño Rubio C.M.F. (6.06.1983 — 16.02.2001);
* епископ [[Кадавид Марин, Фидель Леон|Фидель Леон Кадавид Марин]] (25.07.2001 — 2.02.2011) — назначен [[Епархия Сонсон-Рионегро|епископом Сонсон-Рионегро]];
* епископ [[Баррето Баррето, Хуан Карлос|Хуан Карлос Баррето Баррето]] (30.01.2013 — по настоящее время).

== Примечания ==
{{примечания}}

== Источник ==
* [[Annuario Pontificio]], Libreria Editrice Vaticana, Città del Vaticano, 2003, ISBN 88-209-7422-3
* [http://www.vatican.va/archive/aas/documents/AAS%2045%20%5B1953%5D%20-%20ocr.pdf  Булла ''Cum usu cotidiano''], [[Acta Apostolicae Sedis|AAS]] 45 (1953), стр. 217
* [http://www.vatican.va/holy_father/john_paul_ii/apost_constitutions/documents/hf_jp-ii_apc_19900430_quibduana_lt.html  Булла ''Plus triginta septem''] {{ref-la}}

== Ссылки ==
* [https://web.archive.org/web/20121214133806/http://diocesisquibdo.org/Default.aspx Официальная страница епархии] {{ref-es}}
* [http://www.catholic-hierarchy.org/diocese/dquib.html Информация] {{ref-en}}
* [http://www.gcatholic.org/dioceses/diocese/quib0.htm Информация] {{ref-en}}

[[Категория:Католические епархии Колумбии]]
[[Категория:Кибдо]]

title: Епархия Кибдо

Страна: Колумбия

Митрополия: Архиепархия Санта-Фе-де-Антиокии

Обряд: латинский обряд

Дата основания: 14 ноября 1952 года

title: Управление

Главный город: Кибдо

Кафедральный собор: Собор святого Франциска Ассизского

Иерарх: Wiston Mosquera Moreno

title: Статистика


text:
# Thomas Scholl
Thomas Scholl (* 25. Mai 1956) ist ein ehemaliger deutscher Rudersportler, der bei Weltmeisterschaften eine Silber- und eine Bronzemedaille gewann.

## Sportliche Karriere
Scholl nahm von 1972 bis 1974 dreimal an Junioren-Weltmeisterschaften teil. 1972 wurde er mit dem Achter Zweiter, 1973 gewann er mit dem Vierer ohne Steuermann und 1974 wurde er Vierter mit dem ungesteuerten Vierer. 1976 ruderte Scholl beim Match des Seniors, einer Vorläuferveranstaltung der U23-Weltmeisterschaften im deutschen Achter und belegte den dritten Platz. Ein Jahr später war er bei den Weltmeisterschaften 1977 Mitglied des Deutschland-Achters, die Crew erkämpfte die Bronzemedaille hinter den Booten aus der DDR und aus der Sowjetunion. 1978 bei den Weltmeisterschaften in Neuseeland überquerte der westdeutsche Achter die Ziellinie mit weniger als einer Sekunde Rückstand auf den Achter aus der DDR und zwei Sekunden Vorsprung auf die drittplatzierten Neuseeländer. Bei den Weltmeisterschaften 1979 ruderte der Deutschland-Achter im B-Finale und belegte insgesamt den neunten Rang.
Scholl ruderte für den Mainzer Ruder-Verein von 1878.

title: Thomas Scholl

wikitext:
'''Thomas Scholl''' (* [[25. Mai]] [[1956]]) ist ein ehemaliger deutscher [[Rudern|Rudersportler]], der bei [[Ruder-Weltmeisterschaften|Weltmeisterschaften]] eine Silber- und eine Bronzemedaille gewann.

== Sportliche Karriere ==
Scholl nahm von 1972 bis 1974 dreimal an [[Junioren-Weltmeisterschaften im Rudern|Junioren-Weltmeisterschaften]] teil. 1972 wurde er mit dem [[Achter (Rudern)|Achter]] Zweiter, 1973 gewann er mit dem [[Vierer ohne Steuermann]] und 1974 wurde er Vierter mit dem ungesteuerten Vierer. 1976 ruderte Scholl beim ''Match des Seniors'', einer Vorläuferveranstaltung der [[U23-Weltmeisterschaften im Rudern|U23-Weltmeisterschaften]] im deutschen Achter und belegte den dritten Platz. Ein Jahr später war er bei den [[Ruder-Weltmeisterschaften 1977|Weltmeisterschaften 1977]] Mitglied des [[Deutschland-Achter]]s, die Crew erkämpfte die Bronzemedaille hinter den Booten aus der DDR und aus der Sowjetunion. 1978 bei den [[Ruder-Weltmeisterschaften 1978|Weltmeisterschaften in Neuseeland]] überquerte der westdeutsche Achter die Ziellinie mit weniger als einer Sekunde Rückstand auf den Achter aus der DDR und zwei Sekunden Vorsprung auf die drittplatzierten Neuseeländer. Bei den [[Ruder-Weltmeisterschaften 1979|Weltmeisterschaften 1979]] ruderte der Deutschland-Achter im B-Finale und belegte insgesamt den neunten Rang.

Scholl ruderte für den [[Mainzer Ruder-Verein von 1878]].<ref>[https://ruderverband-suedwest.de/?page_id=174 Erfolge] beim Ruderverband Südwest, hier 1978</ref>

== Weblinks ==
* [https://worldrowing.com/athlete/thomas-scholl?id=9793 Thomas Scholl] bei worldrowing.com

== Fußnoten ==
<references/>

{{SORTIERUNG:Scholl, Thomas}}
[[Kategorie:Ruderer (Deutschland)]]
[[Kategorie:Deutscher]]
[[Kategorie:Geboren 1956]]
[[Kategorie:Mann]]

{{Personendaten
|NAME=Scholl, Thomas
|ALTERNATIVNAMEN=
|KURZBESCHREIBUNG=deutscher Ruderer
|GEBURTSDATUM=25. Mai 1956
|GEBURTSORT=
|STERBEDATUM=
|STERBEORT=
}}


text:
# Roularta Media Group
Roularta Media Group (RMG) is een Belgisch uitgeverijconcern en mediabedrijf met hoofdzetel in Roeselare. Het werd in 1954 opgericht door advocaat Willy De Nolf. Na zijn overlijden in 1981 hebben zijn zoon Rik De Nolf en schoonzoon Leo Claeys 25 jaar lang samen de groep geleid als gedelegeerd bestuurder. De groep is beursgenoteerd sinds 1998. In 2015 werd Rik De Nolf als ceo opgevolgd door zijn schoonzoon Xavier Bouckaert.
RMG is actief in België en Nederland en is uitgegroeid tot een bedrijf met meer dan 1.200 fte medewerkers en een totale gecombineerde omzet van 323,5 miljoen euro.
De redacties van de wekelijkse en maandelijkse magazines, de nationale reclame-regie en het marketingteam zijn in 2021 samengebracht in het Brussels Media Centre in Haren (1130 Brussel). De hoofdzetel, het callcenter en de drukkerij Roularta Printing zijn gevestigd in Roeselare, omringd door een groene gordel met o.a. het Roularta-bos, een "urban forest".

## Geschiedenis
Het uitgeversconcern kende sinds de oprichting in 1954 een explosieve groei. Bij het prille begin werd gestart met de uitgave van de Roeselaarse Weekbode die na de overname van De Mandelbode, De Oude Thouroutenaar, Het Iepers Nieuws, De Torhoutse Bode, De Zondag, De Zeewacht, Het Nieuwsblad van de Kust, Het Brugs Handelsblad, Het Kortrijks Handelsblad en Het Wekelijks Nieuws is uitgegroeid tot KW De Krant van West-Vlaanderen, een hybride krant met dagelijkse berichtgeving via het internet (kw.be) en met op vrijdagmorgen een pakket bestaande uit twee delen in print: een provinciekrant KW De Krant van West-Vlaanderen en voor elke streek een traditionele titel vol streeknieuws. De gemiddelde betaalde oplage is 60.000 abonnees en losse verkoop en digitale abonnees inbegrepen.
Van bij de start in 1954 werden ook gratis huis-aan-huis-bladen uitgegeven,eerst in elke regio van West-Vlaanderenom de betaalde krant te steunen, dat initiatief werd doorgetrokken naar de rest van Vlaanderen: De Streekkrant (voorheen Advertentie, Groep E3) had ooit 48 regionale edities en een oplage van 3 miljoen exemplaren. De streekkrant groeide begin jaren 70 tot één nationale titel en werd later 'De Zondag'.
Deze gratis krant op zondag werd gelanceerd in 1999, eerst in de Kempen en later over heel Vlaanderen. De Zondag heeft als enige en exclusieve krant op zondag een verspreiding van meer dan 500.000 exemplaren via een netwerk van duizenden bakkerijen en andere winkels open op zondag. De krant wordt gelezen door 1,5 miljoen lezers. Vanaf 2022 heeft De Zondag elke maand een lifestylemagazine als bijlage: DZ-magazine.
Vanaf 1971 begon Roularta met het uitgeven van tijdschriften met in de eerste plaats de wekelijkse newsmagazines Knack, Trends volgde in 1987 en Sport/Voetbalmagazine volgde in 1980.
In 1998 lanceerde Roularta in JV met de Franse groep Bayard het magazine voor senioren Plus Magazine, eerst in België en later in Nederland en Duitsland. In 2020 verkoopt Roularta zijn 50% belang in de magazines voor jongeren aan Bayard.
Via overnames en fusies werd Roularta marktleider op het vlak van de medische media met De Artsenkrant, De Apotheker enz. en op het vlak van BtoB-bladen zoals Datanews en Grafisch Nieuws.
In 2018 kocht Roularta in België van Sanoma de vrouwentitels Libelle, Femmes d'Aujourd'hui, Flair, Feeling & Gael, La Maison Victor. Met inbegrip van bijhorende websites, line extensions en sociale mediakanalen.
Begin de jaren negentig was Roularta een van de oprichters van commerciële televisie en radiozenders die de openbare omroep beconcurreren of aanvullen. RMG was vanaf 1998 tot in 2018 voor 50% eigenaar van Medialaan (VTM, Q2, JIM, Q-music & JOEfm) samen met De Persgroep die in 2017 zijn participatie overnam.
Roularta lanceerde de meeste Vlaamse regionale tv-zenders en is nog altijd betrokken bij Ring Tv (Vlaamse Brabant).
Roularta is ook oprichter en exploitant van de business tv-zenders Kanaal Z (Nederlandstalig) en Canal Z (Franstalig). Het initiatief was aanvankelijk een JV (met de Tijd) maar na enige tijd
werd Roularta 100% verantwoordelijk voor de exploitatie.
Roularta verwierf in 2018 50% van Mediafin, de uitgever van de financieel-economische dagbladen De Tijd en L'Echo, in JV met de Brusselse groep Rossel.
"Trends Business Information" is gegroeid uit de eigen databank van de Trends Top en de overnames van EuroDB en Coface België Business Information en verschaft data omtrent alle ondernemingen uit binnen- en buitenland.
In Nederland is Roularta Media Nederland uitgegroeid tot de op één na grootste uitgever van magazines door een reeks overnames. In 2017 Landleven (van Relx), in 2022 de weekbladen EW (het vroegere Elsevier) en Beleggersbelangen en een hele reeks maandbladen. Lifestylemagazines zoals Delicious, Seasons, Columbus Travel, Knipmode en Zin. Verder bladen rond mobiliteit en sport : Fiets, Fietsactief en Procycling, Formule 1, Truckstar, Motot 73, Motor NL en Promotor (50%). En verder Kijk (wetenschap en technologie), Kijk Geschiedenis en Vorsten. In 2023 de toonaangevende magazines in het mindfulness-segment : Happinez, Yoga by Happinez, Psychologie Magazine en Flow. En het sportmagazine Helden.
Roularta heeft zijn Franse en Duitse activiteiten verkocht om zich te focussen op België en Nederland. In Duitsland werden Plus Magazine, Frau im Leben en G/Geschichte in 2024 overgelaten. In Frankrijk had Roularta een hele geschiedenis achter de rug. In de jaren 80 met gratisbladen (Groupe Edinord) en eind jaren 90 met citymagazines (Steps, A Nous Paris enz.) over heel Frankrijk. Vanaf 2000 volgde een hele reeks overnames : maandbladen over muziek (Classica, Pianiste enz.), film (Studio), boeken (Lire), lifestyle (Côté Sud, Côté Est, Côté Ouest, Côté Paris, Maison Française, Maison Magazine enz.) en het weekblad Point de Vue. Door de overname van de groep L'Express werd het Belgische Le Vif weer 100% Roularta. Samen met L'Express volgden L'Expansion, L'Entreprise; Mieux vivre Votre argent en L'Etudiant. In 2015 verkocht Roularta al zijn Franse activiteiten aan de groep Altice.
Roularta Printing is de grootste drukkerij van het land en produceert bijna alle Belgische weekbladen, newsmagazines, tv-magazines, damesbladen en krantenbijlagen. De capaciteit wordt voor 50% benut voor de eigen publicaties, kranten en tijdschriften van Roularta Media Group en voor 50% voor de andere Belgische uitgevers en hoofdzakelijk buitenlandse orders: wekelijkse en maandelijkse magazines (zoals The Economist en Bloomberg Business Week voor Europa), catalogi en commerciële opdrachten.

## Perstitels
De tijdschriften, weekbladen en maandbladen van Roularta worden in België altijd in het Nederlands en in het Frans uitgegeven, met uitzondering van De Zondag en KW Krant van West-Vlaanderen en het Franstalige tv-magazine Télépro.
- Knack (met Weekend Knack en Focus Knack) / Le Vif/L'Express (met Weekend Vif en Focus Vif)
- Trends / Trends Tendances
- Datanews
- De Tijd / L'Echo
- De Zondag
- KW Krant van West-Vlaanderen
- Libelle / Femmes d'Aujourd'hui
- Libelle Nest N/F
- Libelle Lekker / Libelle Délices
- Libelle Mama
- Flair N / Flair F
- Feeling / Gaël
- Plus Magazine
- Télépro
- Fiscoloog / Fiscologue
- Balans / Bilan
- Tijdschrift voor Rechtspersoon en Vennootschap

- International Standard Name Identifier: 0000 0003 9872 8405
- MusicBrainz: f09696ca-eb58-4442-a3fa-f208113830dd
- Virtual International Authority File: 306428026

title: Roularta Media Group

wikitext:
{{Infobox bedrijf
| bedrijfsnaam      = Roularta Media Group
| afbeelding        = Roeselare-Roularta.jpg
| bedrijfslogo      = Roularta-Media-Group-Logo-RGB liggend.jpg
| onderschrift      = Hoofdkantoor van Roularta Media Group in Roeselare
| beurs             = Euronext
| beurscode1        = Roularta
| oprichting        = [[1954]]
| locatie           = [[Roeselare]]
| sleutelfiguren    = [[Willy De Nolf]] (oprichter)
Xavier Bouckaert ([[bestuursvoorzitter|CEO]])
| omzet             = € 300 miljoen (2024)
| winst             = € 6,1 miljoen (2024)
| marktkapitalisatie= € 216 miljoen (17 juni 2025)
| producten         = geschreven [[massamedia|pers]] ([[krant]]en, [[tijdschrift]]en, gidsen)
[[audiovisueel]] (exploitatie [[televisie|tv]]-zenders,..)
| website           = [http://www.roularta.be www.roularta.be]
}}
'''Roularta Media Group''' ('''RMG''') is een [[België|Belgisch]] [[uitgeverij]]concern en mediabedrijf met hoofdzetel in [[Roeselare]]. Het werd in [[1954]] opgericht door advocaat [[Willy De Nolf]]. Na zijn overlijden in 1981 hebben zijn zoon [[Rik De Nolf]] en schoonzoon [[Leo Claeys]] 25 jaar lang samen de groep geleid als gedelegeerd bestuurder. De groep is beursgenoteerd sinds 1998. In 2015 werd Rik De Nolf als ceo opgevolgd door zijn schoonzoon Xavier Bouckaert.

RMG is actief in België en Nederland en is uitgegroeid tot een bedrijf met meer dan 1.200 [[fte]] medewerkers en een totale gecombineerde omzet van 323,5 miljoen euro.

De redacties van de wekelijkse en maandelijkse magazines, de nationale reclame-regie en het marketingteam zijn in 2021 samengebracht in het [[Brussels Media Centre]] in [[Haren (Brussel)|Haren]] (1130 Brussel). De hoofdzetel, het callcenter en de drukkerij Roularta Printing zijn gevestigd in Roeselare, omringd door een groene gordel met o.a. het Roularta-bos, een "urban forest".

== Geschiedenis ==
Het uitgeversconcern kende sinds de oprichting in 1954 een explosieve groei. Bij het prille begin werd gestart met de uitgave van de [[Roeselaarse Weekbode]] die na de overname van De Mandelbode, De Oude Thouroutenaar, Het Iepers Nieuws, De Torhoutse Bode, De Zondag, De Zeewacht, Het Nieuwsblad van de Kust, Het Brugs Handelsblad, Het Kortrijks Handelsblad en Het Wekelijks Nieuws is uitgegroeid tot [[KW De Krant van West-Vlaanderen]], een hybride krant met dagelijkse berichtgeving via het internet ([[kw.be]]) en met op vrijdagmorgen een pakket bestaande uit twee delen in print: een provinciekrant [[KW De Krant van West-Vlaanderen]] en voor elke streek een traditionele titel vol streeknieuws. De gemiddelde betaalde oplage is 60.000 abonnees en losse verkoop en digitale abonnees inbegrepen.

Van bij de start in 1954 werden ook gratis huis-aan-huis-bladen uitgegeven,eerst in elke regio van West-Vlaanderenom de betaalde krant te steunen, dat initiatief werd doorgetrokken naar de rest van Vlaanderen: De Streekkrant (voorheen Advertentie, Groep E3) had ooit 48 regionale edities en een oplage van 3 miljoen exemplaren. De streekkrant groeide begin jaren 70 tot één nationale titel en werd later 'De Zondag'.

Deze gratis krant op zondag werd gelanceerd in 1999, [[De Zondag|eerst]] in de Kempen en later over heel Vlaanderen. De Zondag heeft als enige en exclusieve krant op zondag een verspreiding van meer dan 500.000 exemplaren via een netwerk van duizenden bakkerijen en andere winkels open op zondag. De krant wordt gelezen door 1,5 miljoen lezers. Vanaf 2022 heeft De Zondag elke maand een lifestylemagazine als bijlage: DZ-magazine.

Vanaf 1971 begon Roularta met het uitgeven van [[tijdschrift]]en met in de eerste plaats de wekelijkse newsmagazines [[Knack (tijdschrift)|Knack]], Trends volgde in 1987 en Sport/Voetbalmagazine volgde in 1980.

In 1998 lanceerde Roularta in JV met de Franse groep Bayard het magazine voor senioren [[Plus Magazine]], eerst in België en later in Nederland en Duitsland. In 2020 verkoopt Roularta zijn 50% belang in de magazines voor jongeren aan Bayard.

Via overnames en fusies werd Roularta marktleider op het vlak van de medische media met [[De Artsenkrant]], [[De Apotheker]] enz. en op het vlak van BtoB-bladen zoals [[Datanews]] en [[Grafisch Nieuws]].

In 2018 kocht Roularta in België van [[Sanoma]] de vrouwentitels Libelle, Femmes d'Aujourd'hui, Flair, Feeling & Gael, La Maison Victor. Met inbegrip van bijhorende websites, line extensions en sociale mediakanalen.

Begin de jaren negentig was Roularta een van de oprichters van [[commerciële televisie]] en [[radiozender]]s die de openbare omroep beconcurreren of aanvullen. RMG was vanaf 1998 tot in 2018 voor 50% eigenaar van [[Medialaan]] ([[VTM]], [[Q2]], [[JIM]], [[Q-music (Vlaanderen)|Q-music]] & [[JOEfm]]) samen met De Persgroep die in 2017 zijn participatie overnam.

Roularta lanceerde de meeste Vlaamse regionale tv-zenders en is nog altijd betrokken bij Ring Tv (Vlaamse Brabant).

Roularta is ook oprichter en exploitant van de business tv-zenders [[Kanaal Z]] (Nederlandstalig) en [[Canal Z]] (Franstalig). Het initiatief was aanvankelijk een JV (met de Tijd) maar na enige tijd
werd Roularta 100% verantwoordelijk voor de exploitatie.

Roularta verwierf in 2018 50% van Mediafin, de uitgever van de financieel-economische dagbladen De Tijd en L'Echo, in JV met de Brusselse groep Rossel.

[["Trends Business Information"]] is gegroeid uit de eigen databank van de Trends Top en de overnames van EuroDB en Coface België Business Information en verschaft data omtrent alle ondernemingen uit binnen- en buitenland.

In Nederland is Roularta Media Nederland uitgegroeid tot de op één na grootste uitgever van magazines door een reeks overnames. In 2017 Landleven (van Relx), in 2022 de weekbladen EW (het vroegere Elsevier) en Beleggersbelangen en een hele reeks maandbladen. Lifestylemagazines zoals Delicious, Seasons, Columbus Travel, Knipmode en Zin. Verder bladen rond mobiliteit en sport : Fiets, Fietsactief en Procycling, Formule 1, Truckstar, Motot 73, Motor NL en Promotor (50%). En verder Kijk (wetenschap en technologie), Kijk Geschiedenis en Vorsten. In 2023 de toonaangevende magazines in het mindfulness-segment : Happinez, Yoga by Happinez, Psychologie Magazine en Flow. En het sportmagazine Helden. <ref>{{Citeer web |url=https://www.roularta.be |titel=Home |bezochtdatum=2024-11-11 |werk=www.roularta.be}}</ref>

Roularta heeft zijn Franse en Duitse activiteiten verkocht om zich te focussen op België en Nederland. In Duitsland werden Plus Magazine, Frau im Leben en G/Geschichte in 2024 overgelaten. In Frankrijk had Roularta een hele geschiedenis achter de rug. In de jaren 80 met gratisbladen (Groupe Edinord) en eind jaren 90 met citymagazines (Steps, A Nous Paris enz.) over heel Frankrijk. Vanaf 2000 volgde een hele reeks overnames : maandbladen over muziek (Classica, Pianiste enz.), film (Studio), boeken (Lire), lifestyle (Côté Sud, Côté Est, Côté Ouest, Côté Paris, Maison Française, Maison Magazine enz.) en het weekblad Point de Vue. Door de overname van de groep L'Express werd het Belgische Le Vif weer 100% Roularta. Samen met L'Express volgden L'Expansion, L'Entreprise; Mieux vivre Votre argent en L'Etudiant. In 2015 verkocht Roularta al zijn Franse activiteiten aan de groep Altice.

Roularta Printing is de grootste drukkerij van het land en produceert bijna alle Belgische weekbladen, newsmagazines, tv-magazines, damesbladen en krantenbijlagen. De capaciteit wordt voor 50% benut voor de eigen publicaties, kranten en tijdschriften van Roularta Media Group en voor 50% voor de andere Belgische uitgevers en hoofdzakelijk buitenlandse orders: wekelijkse en maandelijkse magazines (zoals The Economist en Bloomberg Business Week voor Europa), catalogi en commerciële opdrachten.

==Perstitels ==
De tijdschriften, weekbladen en maandbladen van Roularta worden in België altijd in het Nederlands en in het Frans uitgegeven, met uitzondering van De Zondag en KW Krant van West-Vlaanderen en het Franstalige tv-magazine Télépro.

*Knack (met Weekend Knack en Focus Knack) / Le Vif/L'Express (met Weekend Vif en Focus Vif)
*Trends / Trends Tendances
*Datanews
*[[De Tijd (België)|De Tijd]] / [[L'Echo]]
*[[De Zondag]]
*KW Krant van West-Vlaanderen
*Libelle / Femmes d'Aujourd'hui
*Libelle Nest N/F
*Libelle Lekker / Libelle Délices
*Libelle Mama
*Flair N / Flair F
*Feeling / Gaël
*Plus Magazine
*[[Télépro]]
*Fiscoloog / Fiscologue
*Balans / Bilan
*[[Tijdschrift voor Rechtspersoon en Vennootschap|Tijdschrift voor Rechtspersoon en Vennootsc]]<nowiki/>hap

{{Appendix}}
{{Bibliografische informatie}}
[[Categorie:Roularta Media Group| ]]

title: Roularta Media Group

Beurs: Euronext: Roularta

Oprichter(s): Willy De Nolf, Marie-Thérèse De Clerck

Sleutelfiguren: Willy De Nolf (oprichter) · Xavier Bouckaert (CEO)

Land: België

Hoofdkantoor: Roeselare

Dochteronderneming: Trends Business Information

Producten: geschreven pers (kranten, tijdschriften, gidsen) · audiovisueel (exploitatie tv-zenders,..)

Industrie: massamedia

Marktkapitalisatie: € 216 miljoen (17 juni 2025)

Portaal: Economie


text:
# Doassansiopsis deformans
Doassansiopsis deformans är en svampart som först beskrevs av Setch., och fick sitt nu gällande namn av Dietel 1897. Doassansiopsis deformans ingår i släktet Doassansiopsis och familjen Doassansiopsidaceae.   Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

wikiname: svwiki

title: Doassansiopsis deformans

in_language: sv

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|svamp|datum=2012-10}}
{{Taxobox
| name = Doassansiopsis deformans
| regnum = Fungi
| regnum_sv = [[Svampar]]
| divisio = Basidiomycota
| divisio_sv = [[Basidiesvampar]]
| classis = [[Ustilaginomycetes]]
| classis_sv =
| ordo = [[Urocystidiales]]
| ordo_sv =
| familia = [[Doassansiopsidaceae]]
| familia_sv =
| genus = [[Doassansiopsis]]
| genus_sv =
| species = '''Doassansiopsis deformans'''
| species_sv =
| taxon = Doassansiopsis deformans
| taxon_authority = (Setch.) Dietel 1897
| synonyms = ''Doassansia deformans'' <small>Setch. 1892</small><ref>{{webbref |url=http://www.speciesfungorum.org |titel=CABI databases |hämtdatum=24 januari 2013}}</ref>
}}

'''''Doassansiopsis deformans''''' är en [[svampar]]t<ref>Engler & Prantl (1897) , In: Nat. Pflanzenfam., Teil. '''I''' (Leipzig) 1**:15, 21</ref> som först beskrevs av Setch., och fick sitt nu gällande namn av Dietel 1897. ''Doassansiopsis deformans'' ingår i [[släkte]]t ''[[Doassansiopsis]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[Doassansiopsidaceae]].<ref name="COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/doassansiopsis+deformans/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum=24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref><ref>''Species Fungorum''. Kirk P.M., 2010-11-23</ref>   Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name="COL"/>

==Källor==
<references/>

[[Kategori:Basidiesvampar]]
[[Kategori:Doassansiopsis|deformans]]

title: Systematik

Domän: Eukaryoter · Eukaryota

Rike: Svampar · Fungi

Division: Basidiesvampar · Basidiomycota

Klass: Ustilaginomycetes

Ordning: Urocystidiales

Familj: Doassansiopsidaceae

Släkte: Doassansiopsis

Art: Doassansiopsis deformans

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: § Doassansiopsis deformans

Auktor: (Setch.) Dietel 1897

title: Synonymer

Synonymer: Doassansia deformans Setch. 1892


text:
# Petit lac Onistagane
Le Petite lac Onistagane est un plan d'eau douce de la rive Nord-Ouest du fleuve Saint-Laurent, dans le territoire non organisé de Passes-Dangereuses, dans la municipalité régionale de comté (MRC) du Maria-Chapdelaine, dans la région administrative de la Saguenay–Lac-Saint-Jean, dans la province de Québec, au Canada.
La foresterie constitue la principale activité économique du secteur ; les activités récréotouristiques, en second,,.
La surface du Petit lac Onistagane est habituellement gelée de la mi-novembre à la mi-avril, toutefois la circulation sécuritaire sur la glace se fait généralement du début de décembre à la fin de mars.

## Géographie
Les principaux bassins versants voisins du Petit lac Onistagane sont :
- côté Nord : rivière Péribonka, rivière Savane, lac Onistagane ;
- côté Est : rivière Péribonka, lac Manouane, rivière Manouane ;
- côté Sud : rivière Saint-Onge, rivière Péribonka, lac Péribonka, lac de l'Épinette Rouge ;
- côté Ouest : lac Piraube, lac Maupertuis[1].

De nature difforme, le Petit lac Onistagane comporte une longueur de 5,1 km, une largeur de 1,1 km et une altitude de 615 m. Ce lac est encastré entre les montagnes dont le sommet atteint 700 m du côté Nord-Ouest et 705 m du côté Est.
L'embouchure du Petit lac Onistagane est localisé sur la rive Sud, soit à :
- 9,9 km au Sud-Ouest d'une baie d'un Sud du lac Onistagane ;
- 12,6 km au Sud-Ouest d'une courbe de la rivière Péribonka ;
- 13,83 km au Nord-Est d'une baie de la rive Est du lac Piraube ;
- 15,9 km au Nord-Ouest de l'embouchure de la rivière Saint-Onge (confluence avec une baie de la rive Ouest de la rivière Péribonka) ;
- 75,6 km au Nord-Ouest du barrage à l'embouchure du lac Péribonka lequel est traversé par la rivière Péribonka ;
- 206,4 km au Nord de l'embouchure de la rivière Péribonka (confluence avec le lac Saint-Jean)[1],[4].

À partir de l’embouchure du Petit lac Onistagane, le courant descend sur 28,7 km vers le Sud-Ouest, puis le Sud-Est, le cours de la rivière Saint-Onge, sur 259,9 km vers le Sud le cours de la rivière Péribonka, traverse le lac Saint-Jean vers l’Est sur 29,3 km, puis emprunte sur 155 km le cours de la rivière Saguenay vers l’Est jusqu'à la hauteur de Tadoussac où il conflue avec le fleuve Saint-Laurent.

## Toponymie
Le toponyme « Petit lac Onistagane » a été officialisé le 26 mars 1993 par la Commission de toponymie du Québec.

wikiname: frwiki

title: Petit lac Onistagane

in_language: fr

wikitext:
{{Infobox Lac
| nom = Petit lac Onistagane
| image =
| légende =
| pays = {{Canada}}
| subdivision1 = {{Québec}}
| lien subdivision1 = [[Provinces et territoires du Canada|Province]]
| subdivision2 = [[Saguenay–Lac-Saint-Jean]]
| lien subdivision2 = [[Région administrative du Québec|Région]]
| subdivision3 = [[Maria-Chapdelaine]]
| lien subdivision3 = [[Municipalité régionale de comté|MRC]]
| subdivision4 = [[Passes-Dangereuses]]
| lien subdivision4 = [[Territoire non organisé (Canada)|TNO]]
| district forestier =
| statut =
| latitude = 50/34/30/N
| longitude = 71/26/30/W
| échelle =
| référence =
| type = Naturel
| origine =
| superficie =
| superficie notes =
| superficie maximale =
| superficie maximale notes =
| superficie minimale =
| superficie minimale notes =
| longueur = 5.1
| longueur notes =
| largeur = 1.1
| largeur notes =
| altitude = 615
| altitude notes =
| profondeur =
| profondeur notes =
| profondeur maximale =
| profondeur maximale notes =
| profondeur moyenne =
| profondeur moyenne notes =
| volume =
| volume notes =
| bassin =
| bassin notes =
| alimentation = Petits ruisseaux de montagne
| émissaire = [[Rivière Saint-Onge (rivière Péribonka)|Rivière Saint-Onge]]
| durée de rétention =
| nombre d'îles = 13
| îles principales =
| peuplement piscicole =
| peuplement avifaune =
| commentaire =
| géolocalisation = Saguenay–Lac-Saint-Jean/Québec/Canada
}}
Le '''Petite lac Onistagane''' est un plan d'eau douce de la rive Nord-Ouest du [[fleuve Saint-Laurent]], dans le territoire non organisé de [[Passes-Dangereuses]], dans la [[municipalité régionale de comté]] (MRC) du [[Maria-Chapdelaine]], dans la [[région administrative du Québec|région administrative]] de la [[Saguenay–Lac-Saint-Jean]], dans la [[provinces et territoires du Canada|province]] de [[Québec]], au [[Canada]].

La foresterie constitue la principale activité économique du secteur ; les activités récréotouristiques, en second<ref name=localisation/>{{,}}<ref name=toponymie/>{{,}}<ref>[https://tools.wmflabs.org/osm4wiki/cgi-bin/wiki/wiki-osm.pl?project=fr&article=Petit_lac_Onistagane Open Street Map - Consulté le 3 décembre 2018]</ref>.

La surface du Petit lac Onistagane est habituellement gelée de la mi-novembre à la mi-avril, toutefois la circulation sécuritaire sur la glace se fait généralement du début de décembre à la fin de mars.

== Géographie ==
Les principaux bassins versants voisins du Petit lac Onistagane sont :
* côté Nord : [[rivière Péribonka]], [[rivière Savane (rivière Péribonka)|rivière Savane]], [[lac Onistagane]] ;
* côté Est : [[rivière Péribonka]], [[lac Manouane (Mont-Valin)|lac Manouane]], [[rivière Manouane (rivière Péribonka)|rivière Manouane]] ;
* côté Sud : [[rivière Saint-Onge (rivière Péribonka)|rivière Saint-Onge]], [[rivière Péribonka]], [[lac Péribonka]], lac de l'Épinette Rouge ;
* côté Ouest : [[lac Piraube]], [[lac Maupertuis]]<ref name=localisation/>.

De nature difforme, le Petit lac Onistagane comporte une longueur de {{unité|5.1|km}}, une largeur de {{unité|1.1|km}} et une altitude de {{unité|615|m}}. Ce lac est encastré entre les montagnes dont le sommet atteint {{unité|700|m}} du côté Nord-Ouest et {{unité|705|m}} du côté Est.

L'embouchure du Petit lac Onistagane est localisé sur la rive Sud, soit à :
* {{unité|9.9|km}} au Sud-Ouest d'une baie d'un Sud du [[lac Onistagane]] ;
* {{unité|12.6|km}} au Sud-Ouest d'une courbe de la [[rivière Péribonka]] ;
* {{unité|13.83|km}} au Nord-Est d'une baie de la rive Est du [[lac Piraube]] ;
* {{unité|15.9|km}} au Nord-Ouest de l'embouchure de la [[rivière Saint-Onge (rivière Péribonka)|rivière Saint-Onge]] (confluence avec une baie de la rive Ouest de la [[rivière Péribonka]]) ;
* {{unité|75.6|km}} au Nord-Ouest du barrage à l'embouchure du [[lac Péribonka]] lequel est traversé par la [[rivière Péribonka]] ;
* {{unité|206.4|km}} au Nord de l'embouchure de la [[rivière Péribonka]] (confluence avec le [[lac Saint-Jean]])<ref name=localisation>{{lien web|url=http://atlas.gc.ca/toporama/fr/index.html|titre=Atlas du Canada du Ministère des ressources naturelles du Canada|Caractéristiques extraites de la carte géographique, de la banque de données et de l’instrumentation du site|consulté le=3 décembre 2018.}}</ref>{{,}}<ref>JDMGÉO.COM - Province de Québec - Cartes géographiques du Québec.</ref>.

À partir de l’embouchure du Petit lac Onistagane, le courant descend sur {{unité|28.7|km}} vers le Sud-Ouest, puis le Sud-Est, le cours de la [[rivière Saint-Onge (rivière Péribonka)|rivière Saint-Onge]], sur {{unité|259.9|km}} vers le Sud le cours de la [[rivière Péribonka]], traverse le [[lac Saint-Jean]] vers l’Est sur {{unité|29.3|km}}, puis emprunte sur {{unité|155|km}} le cours de la [[rivière Saguenay]] vers l’Est jusqu'à la hauteur de [[Tadoussac]] où il conflue avec le [[fleuve Saint-Laurent]]<ref name=localisation/>.

== Toponymie ==
Le toponyme « Petit lac Onistagane » a été officialisé le {{date-|26 mars 1993}} par la [[Commission de toponymie du Québec]]<ref name=toponymie>[http://www.toponymie.gouv.qc.ca/ct/ToposWeb/Fiche.aspx?no_seq=284658 Commission de toponymie du Québec - Petit lac Onistagane]</ref>.

== Notes et références ==
{{Références}}

== Annexes ==
=== Articles connexes ===
* [[Rivière Saint-Onge (rivière Péribonka)|Rivière Saint-Onge]]
* [[Rivière Péribonka]]
* [[Maria-Chapdelaine]], une [[municipalité régionale de comté|MRC]]
* [[Passes-Dangereuses]], un [[Territoire non organisé (Canada)|TNO]]
* [[Liste des lacs du Canada]]

=== Liens externes ===
* {{Bases géographie}}

{{Palette|Géographie Saguenay–Lac-Saint-Jean}}
{{Portail|lacs et cours d'eau|Saguenay-Lac-Saint-Jean}}

{{DEFAULTSORT:Onistagane, petit lac}}
[[Catégorie:Lac au Saguenay–Lac-Saint-Jean]]
[[Catégorie:Maria-Chapdelaine]]
[[Catégorie:Système hydrologique du lac Saint-Jean|lac Onistagane, petit]]

title: Administration

Pays: Canada

Province: Québec

Région: Saguenay–Lac-Saint-Jean

MRC: Maria-Chapdelaine

TNO: Passes-Dangereuses

title: Géographie

Type: Naturel

title: Hydrographie

Alimentation: Petits ruisseaux de montagne

Émissaire(s): Rivière Saint-Onge

title: Îles

Îles: modifier