text:
# Ryan Star
Ryan Star Kulchinsky (7 de enero de 1978) es un Cantautor, músico, director ejecutivo y cofundador estadounidense de Stationhead y Pop Titans de Long Island, Nueva York. También participó en el reality de televisión Rock Star: Supernova de CBS.

## Biografía
Ryan Star nació en Huntington en Long Island, y creció cerca de Dix Hills. Tenía 14 años cuando formó su primera banda llamada Stage. Publicaron cuatro EP - "Black" en 1997, "Blue" en 1999, "White" en 2000 y "The Final" en 2004, y en 1995 el álbum de estudio "Historical Underdosing" y el álbum del mismo nombre en Maverick Records en 2002. Mientras seguía en la secundaria, la banda tocó en CBGB y en Mercury Lounge. Cuando la banda se separó, Star se convirtió en solista y produjo independientemente su álbum debut Songs from the Eye of an Elephant en Stone Crow Records en 2005, algunas canciones de Stage fueron regrabadas para el álbum (Perfect, Perfect Time Of Night (Back Of Your Car), "O", Sink Or Swim).
Star participó en la segunda temporada del reality de CBS Rock Star. La banda de Tommy Lee Supernova estaba buscando un vocalista principal para liderar el Supergrupo. En el show, Ryan consistentemente mostró sus diversos estilos desde la melodía moviéndose del piano al rock, y fue apodado Ryan "The Darkhorse" Star por el comentarista Dave Navarro. Fue finalmente eliminado, y días después, Mark Burnett, el productor del show, arreglo para que Ryan y la banda del show grabaran un álbum en vivo, para ayudar a Ryan a impulsar su carrera. El regreso al show en la semana 11 con la ayuda de sus fanes a través de votos en SMS, para realizar una presentación de "Back of Your Car", y fue premiado con un Honda CR-V.
Atlantic Records publicó Last Train Home EP el 16 de junio de 2009, de cuatro canciones a aparecer en el álbum de Star. El primer álbum de Star desde Rockstar: Supernova, titulado 11:59, fue publicado el 3 de agosto de 2010 con una presentación agotada en la famosa Irving Plaza en Nueva York.
VH-1 entrevisto a Ryan en VH-1 Top 20, donde habló de los efectos positivos del video para su canción "Breathe" la cual enfatizo a 18 personas desempleadas en varias ocupaciones en el sitio web de Ryan breathe4jobs.com para permitir a potenciales empleadores contactar con esos que aparecieron en el video. Una de las personas en el video encontró trabajo debido al video.
Su canción "Brand New Day", se presentó como el tema principal de la serie de Fox Lie to Me, consiguiéndole un BMI TV Music Award en mayo de 2009.
Star se unió a David Cook en "The Declaration Tour - 2009". Canto "In Your Eyes" de Peter Gabriel junto a los Backstreet Boys en el show en Napa, CA en abril de 2010. El 5 de diciembre de 2010, se presentó en la "96.9 Wink FM Almost Acoustic Christmas Concert" en Fort Myers (Florida). Se presentó junto a Sara Bareilles, Michael Franti, Boyce Avenue y Christina Perri. Unos días luego, el 12 de diciembre de 2010, se presentó en Albuquerque, New Mexico en la "100.3 The Peak's Acoustic Christmas".
Actualmente está abriendo para los Goo Goo Dolls durante la gira de octubre-noviembre de 2011 "stretch of their Something for the Rest of Us".
En 2018 dejó atrás cuatro contratos con importantes sellos discográficos para crear Stationhead.

## Discografía

### Álbumes de estudio
| Año                                                         | Álbum                                               | Posición en las listas de popularidad | Posición en las listas de popularidad | Posición en las listas de popularidad |
| Año                                                         | Álbum                                               | US Heat                               | US                                    | US Rock                               |
| ----------------------------------------------------------- | --------------------------------------------------- | ------------------------------------- | ------------------------------------- | ------------------------------------- |
| 2005                                                        | Songs from the Eye of an Elephant - Publicado: 2005 | —                                     | —                                     | —                                     |
| 2006                                                        | Dark Horse – A Live Collection - Publicado: 2006    | —                                     | —                                     | —                                     |
| 2009                                                        | Last Train Home EP - Publicado: 2009                | 42                                    | —                                     | —                                     |
| 2010                                                        | 11:59 - Publicado: 3 de agosto de 2010              | —                                     | 31                                    | 10                                    |
| 2012                                                        | The America EP - Publicado: 2012                    | —                                     | —                                     | —                                     |
| 2014                                                        | ANGELS + ANIMALS - Publicado: 2014                  | —                                     | —                                     | —                                     |
| "—" denota que el álbum no entró a la lista de popularidad. |                                                     |                                       |                                       |                                       |

### Videos musicales
| Año  | Video             | Álbum              |
| ---- | ----------------- | ------------------ |
| 2009 | "Last Train Home" | Last Train Home EP |
| 2009 | "Right Now"       | Last Train Home EP |
| 2009 | "Breathe"         | 11:59              |
| 2010 | "Start a Fire"    | 11:59              |

### Otras apariciones
Estas son canciones incluidas en álbumes que no son álbumes de estudio de Star.
| Año  | Canción           | Álbum                      |
| ---- | ----------------- | -------------------------- |
| 2007 | "Last Train Home" | P.S. I Love You Soundtrack |
| 2009 | "Brand New Day"   | Lie to Me Soundtrack       |

El 3 de diciembre de 2010, Ryan Star se presentó para la 101.9 FM Miracle en la calle State en Chicago Illinois, junto a Ingrid Michaelson, y Maroon 5.

## Canciones en otros medios
| Año  | Título                                | Tipo                                                        | Canción                  |
| ---- | ------------------------------------- | ----------------------------------------------------------- | ------------------------ |
| 2008 | Survivor Series (2008)                | TV pay-per-view special theme song                          | "This Could Be The Year" |
| 2009 | CCTV5 News Show: Total Soccer         | TV new program closing credits                              | "Brand New Day"          |
| 2009 | Lie to Me                             | TV series theme song                                        | "Brand New Day"          |
| 2009 | Major League Baseball                 | TV sports program: 2009 Playoffs                            | "Breathe"                |
| 2009 | One Life To Live                      | TV series episode: "No One Ever Said It Would Be This Hard" | "We Might Fall"          |
| 2009 | The Philanthropist                    | TV series promos                                            | "Right Now"              |
| 2010 | All My Children                       | Episode airing 7/28/2010                                    | "Breathe"                |
| 2010 | The Biggest Loser: Pay It Forward     | TV series: Week 10                                          | "Breathe"                |
| 2011 | The Vampire Diaries                   | Episode 2-13 "Daddy Issues" airing 2/03/2011                | "Losing Your Memory"     |
| 2011 | The Amazing Race: Unfinished Business | TV series promos                                            | "This Could Be The Year" |

title: Ryan Star

wikitext:
{{Ficha de persona
|nombre          = Ryan Star
|imagen          = Ryan Star 2013.jpg
|tamaño de imagen          =
|pie de imagen       =
|nombre de nacimiento     = Ryan Star Kulchinsky
|fecha de nacimiento      = {{Fecha de inicio|7|enero|1978|edad}}
|fecha de fallecimiento          =
|lugar de nacimiento          = [[Dix Hills]] [[Nueva York (estado)|Nueva York]], {{US}}
|cónyuge         =
|hijos           =
|ocupación       = [[Cantautor]], [[músico]]
|alias           =
|género          = [[Rock]], [[Indie rock]]
|instrumento     = [[Canto|Voz]], [[Piano]], [[Guitarra]], [[Batería (instrumento musical)|Batería]], [[Bajo eléctrico|Bajo]]
|años activo          = 1992 - [[Presente (tiempo)|Presente]]
|compañía discográfica    = [[Atlantic Records]]
|relacionados    =
|sitio web             = [http://www.rstar.net/ Ryan Star]
}}

'''Ryan Star Kulchinsky''' (7 de enero de 1978) es un [[Cantautor]], [[músico]], [[director ejecutivo]] y cofundador [[Estados Unidos|estadounidense]] de Stationhead y Pop Titans de [[Long Island]], [[Nueva York (estado)|Nueva York]]. También participó en el [[Telerrealidad|reality de televisión]] ''[[Rock Star: Supernova]]'' de CBS.

== Biografía ==
'''Ryan Star''' nació en [[Huntington (Nueva York)|Huntington]] en [[Long Island]], y creció cerca de [[Dix Hills]]. Tenía 14 años cuando formó su primera banda llamada Stage. Publicaron cuatro EP - "Black" en 1997, "Blue" en 1999, "White" en 2000 y "The Final" en 2004, y en 1995 el álbum de estudio "Historical Underdosing" y el álbum del mismo nombre en [[Maverick Records]] en 2002. Mientras seguía en la secundaria, la banda tocó en [[CBGB]] y en Mercury Lounge. Cuando la banda se separó, Star se convirtió en solista y produjo independientemente su álbum debut ''Songs from the Eye of an Elephant'' en Stone Crow Records en 2005, algunas canciones de Stage fueron regrabadas para el álbum (Perfect, Perfect Time Of Night (Back Of Your Car), "O", Sink Or Swim).<ref>"[https://web.archive.org/web/20101230004713/http://www.rstar.net/news/2005-songs-from-the-eye-of-an-elephant/ 2005 Songs from the Eye of an Elephant]" ''Blog entry from June 11, 2010 at rstar.net.'' Retrieved April 17, 2011.</ref>

Star participó en la segunda temporada del reality de CBS ''Rock Star''. La banda de Tommy Lee [[Rock Star: Supernova|Supernova]] estaba buscando un vocalista principal para liderar el [[Supergrupo]]. En el show, Ryan consistentemente mostró sus diversos estilos desde la melodía moviéndose del piano al rock, y fue apodado Ryan "The Darkhorse" Star por el comentarista [[Dave Navarro]]. Fue finalmente eliminado, y días después, [[Mark Burnett]], el productor del show, arreglo para que Ryan y la banda del show grabaran un álbum en vivo, para ayudar a Ryan a impulsar su carrera.<ref>Gamboa, Glenn: "[http://www.newsday.com/news/since-supernova-star-s-rise-is-meteoric-1.690879 Since 'Supernova', Star's rise is meteoric] {{Wayback|url=http://www.newsday.com/news/since-supernova-star-s-rise-is-meteoric-1.690879 |date=20150209155804 }}" ''Newsday.com.'' September 7, 2006.</ref> El regreso al show en la semana 11 con la ayuda de sus fanes a través de votos en [[Servicio de mensajes cortos|SMS]], para realizar una presentación de "Back of Your Car", y fue premiado con un [[Honda CR-V]].

Atlantic Records publicó ''Last Train Home EP'' el 16 de junio de 2009, de cuatro canciones a aparecer en el álbum de Star. El primer álbum de Star desde ''Rockstar: Supernova'', titulado ''11:59'', fue publicado el 3 de agosto de 2010 con una presentación agotada en la famosa Irving Plaza en Nueva York.

VH-1 entrevisto a Ryan en VH-1 Top 20, donde habló de los efectos positivos del video para su canción "Breathe" la cual enfatizo a 18 personas desempleadas en varias ocupaciones en el sitio web de Ryan [https://web.archive.org/web/20100619035655/http://breathe4jobs.com/ breathe4jobs.com] para permitir a potenciales empleadores contactar con esos que aparecieron en el video. Una de las personas en el video encontró trabajo debido al video.<ref>Nocera, Kate: "[http://www.nydailynews.com/money/2009/11/10/2009-11-10_rocker_video_puts_jobless_in_the_spotlight.html Rocker Ryan Star's music video puts jobless in the spotlight]" ''[[New York Daily News]]''. November 10, 2009.</ref>

Su canción "Brand New Day", se presentó como el tema principal de la serie de [[Fox Broadcasting Company|Fox]] ''[[Lie to Me (serie)|Lie to Me]]'', consiguiéndole un [[Broadcast Music, Inc.|BMI]] TV Music Award en mayo de 2009.<ref>"[http://www.bmi.com/news/entry/538576 BMI Film & Television Awards Tout Composers of Year's Top Film, Television, & Cable Music]" ''BMI.com.'' May 21, 2009.</ref>

Star se unió a [[David Cook]] en "The Declaration Tour - 2009". Canto "In Your Eyes" de Peter Gabriel junto a los [[Backstreet Boys]] en el show en [[Napa]], CA en abril de 2010. El 5 de diciembre de 2010, se presentó en la "96.9 Wink FM Almost Acoustic Christmas Concert" en [[Fort Myers (Florida)]]. Se presentó junto a [[Sara Bareilles]], Michael Franti, Boyce Avenue y [[Christina Perri]]. Unos días luego, el 12 de diciembre de 2010, se presentó en [[Albuquerque, New Mexico]] en la "100.3 The Peak's Acoustic Christmas".

Actualmente está abriendo para los [[Goo Goo Dolls]] durante la gira de octubre-noviembre de 2011 "stretch of their Something for the Rest of Us".<ref>https://web.archive.org/web/20120116134612/http://www.rstar.net/tour-dates/ Ryan Star Official Website|Concerts|Tour Dates"</ref>

En 2018 dejó atrás cuatro contratos con importantes sellos discográficos para crear Stationhead.

== Discografía ==
=== Álbumes de estudio ===
{| class="wikitable"
|-
! rowspan="2"| Año
! rowspan="2"| Álbum
! colspan="3"| Posición en las listas de popularidad
|- style="font-size:smaller;"
! width="35"| [[Top Heatseekers|US
Heat]]
! width="35"| [[Billboard 200|US]]
! width="35"| US Rock
|-
| 2005
| '''''Songs from the Eye of an Elephant'''''
* Publicado: 2005
|align="center"| —
|align="center"| —
|align="center"| —
|-
| 2006
| '''''Dark Horse – A Live Collection'''''
* Publicado: 2006
|align="center"| —
|align="center"| —
|align="center"| —
|-
| 2009
| '''''Last Train Home EP'''''
* Publicado: 2009
|align="center"| 42
|align="center"| —
|align="center"| —
|-
| 2010
| '''''11:59'''''
* Publicado: 3 de agosto de 2010
|align="center"| —
|align="center"| 31
|align="center"| 10
|-
| 2012
| '''''The America EP'''''
* Publicado: 2012
|align="center"| —
|align="center"| —
|align="center"| —
|-
| 2014
| '''''ANGELS + ANIMALS '''''
* Publicado: 2014
|align="center"| —
|align="center"| —
|align="center"| —
|-
| colspan="5" |"—" denota que el álbum no entró a la lista de popularidad.
|}

=== Videos musicales ===
{| class="wikitable"
|-
! Año
! Video
! Álbum
|-
| rowspan=3|2009
| "Last Train Home"
| rowspan=2|''Last Train Home EP''
|-
| "Right Now"
|-
| "Breathe"
| rowspan="2" | ''11:59''
|-
| 2010
| "Start a Fire"
|}

=== Otras apariciones ===
Estas son canciones incluidas en álbumes que no son álbumes de estudio de Star.
{|class="wikitable"
! Año
! Canción
! Álbum
|-
|rowspan="1"|2007
| "Last Train Home"<ref name="imdb1">"[http://www.imdb.com/name/nm2324313/ Ryan Star at IMDb.com]" ''[[Internet Movie Database|IMDb.com]]'' Retrieved Oct 6, 2010.</ref>
| ''[[P.S. I Love You (película)|P.S. I Love You Soundtrack]]''
|-
|rowspan="1"|2009
| "Brand New Day"<ref name="imdb1"/>
|''[[Lie to Me (serie)|Lie to Me Soundtrack]]''
|}
El 3 de diciembre de 2010, Ryan Star se presentó para la 101.9 FM Miracle en la calle State en Chicago Illinois, junto a Ingrid Michaelson, y Maroon 5.

== Canciones en otros medios ==
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#B0C4DE" align="center"
! Año !! Título !! Tipo !! Canción
|-
| rowspan="1"|2008 ||''[[Survivor Series (2008)]]'' || TV pay-per-view special theme song || "This Could Be The Year"<ref>"[http://www.imdb.com/title/tt1315059/soundtrack Survivor Series 2008 (TV) - Soundtrack]" ''[[Internet Movie Database|IMDB.com.]]'' Retrieved Oct 6, 2010.</ref>
|-
| rowspan="5"|2009 ||''[[China Central Television|CCTV5 News Show: Total Soccer]]'' || TV new program closing credits || "Brand New Day"<ref>{{cita web |url=http://acmilan.titan24.com/bbs/redirect.php?tid=664&goto=lastpost |título=Copia archivada |fechaacceso=2 de julio de 2010 |urlarchivo=https://web.archive.org/web/20110717064230/http://acmilan.titan24.com/bbs/redirect.php?tid=664&goto=lastpost |fechaarchivo=17 de julio de 2011 }}</ref>
|-
| ''[[Lie to Me (serie)|Lie to Me]]'' || TV series theme song || "Brand New Day"<ref>{{cita web|url=http://www.atlanticrecords.com/news/article/?articleId=8a0af8121ed15127011f1e045a472c7d|título=Ryan Star on "Lie To Me"|fecha=28 de enero de 2009|obra=[[Atlantic Records]]}}</ref>
|-
|  ''[[Major League Baseball]]'' || TV sports program: 2009 Playoffs || "Breathe"
|-
|  ''One Life To Live'' || TV series episode: "No One Ever Said It Would Be This Hard" || "We Might Fall"<ref>{{cita web|url=http://www.atlanticrecords.com/news/article/?articleId=8a0af8121ffdcb9b01203efa6bbc3124|título=Ryan Star Track on One Life To Live|fecha=23 de marzo de 2009|obra=Atlantic Records}}</ref>
|-
| ''The Philanthropist'' || TV series promos || "Right Now"<ref>{{cita noticia
|url=http://www.billboard.com/news/exclusive-song-ryan-star-s-breathe-1003997366.story |título=Exclusive Song: Ryan Star's "Breathe" |apellido=Nagy |nombre=Evie |fecha=24 de julio de 2009 |obra=[[Billboard]]}}</ref>
|-
| rowspan="2"|2010 ||''[[All My Children]]'' || Episode airing 7/28/2010 || "Breathe"
|-
| ''The Biggest Loser: Pay It Forward'' || TV series: Week 10 || "Breathe"
|-
| rowspan="2"|2011 ||''[[The Vampire Diaries]]'' || Episode 2-13 "Daddy Issues" airing 2/03/2011 || "Losing Your Memory"
|-
|  ''[[The Amazing Race]]: Unfinished Business'' || TV series promos || "This Could Be The Year"
|}

== Referencias ==
{{listaref}}

== Enlaces externos ==
*{{MySpace|stonecrowrecords|Stone Crow Records}}

{{NF|1978||Star, Ryan}}
[[Categoría:Cantantes masculinos de Estados Unidos]]

title: Información personal

Nombre de nacimiento: Ryan Star Kulchinsky

Nacimiento: 7 de enero de 1978 (47 años) · Dix Hills Nueva York, Estados Unidos

Nacionalidad: Estadounidense

title: Información profesional

Ocupación: Cantautor, músico

Años activo: 1992 - Presente

Géneros: Rock, Indie rock

Instrumentos: Voz, Piano, Guitarra, Batería, Bajo

Discográfica: Atlantic Records

Sitio web: Ryan Star


text:
# Палац спорту (Вільнюс)
Палац спорту, Палац концертів і спорту — будівля у Вільнюсі із залом універсального призначення для проведення спортивних змагань, концертів та інших видовищних заходів, з незвичайною покрівлею, яка формою нагадує хвилю або корабель; деякий час дана споруда сприймалася мало не символом міста; єдиний у Литві зразок бруталізму. Палац внесено до Реєстру культурних цінностей Литовської Республіки, код 17400), охороняється державою як об'єкт регіонального значення. Розташований посередині Шніпішкського єврейського кладовища.

## Історія
У 1960 році, за іншими відомостями в 1961, в Інституті проектування міського будівництва оголосили конкурс проектів спортивного залу у Вільнюсі, реалізація якого розширила б великий спортивний комплекс поруч зі стадіоном «Жальгіріс». У конкурсі брали участь три групи архітекторів. До реалізації було прийнято проект Едуардаса Хломаускаса і Зігмантаса Ляндзбергіса (який зайняв друге місце) з виразним пластичним силуетом. Зовні Палац спорту нагадує побудований у 1958 році Вінер Штадтхалле у Відні, у 1966 році Палац спорту в Мінську та інші будівлі аналогічного призначення, при цьому маючи дах оригінальної конструкції і форми.
Свого часу найбільший у Вільнюсі зал вміщував до 6 тисяч глядачів. У ньому в будь-який час року можна було проводити змагання з ковзанярського спорту, хокею, баскетболу, боксу та інших видів спорту. Авторам Палацу спорту — архітекторам Едуардасу Хломаускасу, Зігмантасу Ляндзбергісу, Йонасу Крюкялісу, інженерам Генрікасу Карвялісу, Альгімантасу Катілюсу, будівельникам І. Марцеліюс Мартінайтіс, Й. Рукаса, Н. Пяскіну була присуджена Республіканська премія 1973 року.
У Палаці спорту проходили великі спортивні змагання, концерти, а також установчий з'їзд Саюдіса в 1988 році.
У 2004 році дане приміщення придбала Інвестиційна група банку «Ūkio banko investicinė grupė». Радикальній реконструкції будівлі перешкоджало те, що Палац спорту був включений до Реєстру культурних цінностей Литовської Республіки. Заходи в палаці проводилися все рідше, й будівля поступово опинилася в аварійному стані.

## Будівля
Оригінальністю відрізняється не стільки будівля, скільки вантові конструкції покрівлі (інженер Генрікас Вітаутас Карвяліс). Фасад та інтер'єр покриті характерним для того періоду оздоблювальним матеріалом — плитками доломіту. Фоє прикрашало вмонтоване в стіну дерев'яне панно (художник Р. Каваляускас). У північному крилі розташовувалося кафе-бар, декороване дзеркалами і коричневим дерматином (автор Т. Багінскас). Універсальному призначенню залу служили майданчик-трансформер і сцена вагою 46 тонн, яка могла складатися як книжка вздовж задньої стіни залу. Залежно від характеру проведених заходів коливалася кількість глядачів: мінімальна кількість була на хокейних матчах — 3176; баскетбольний матч могли спостерігати 4520 осіб, боксерський поєдинок — 5400 глядачів; якщо ж у залі планувалося проведення зборів або концерту, тоді він вміщував максимальну кількість людей — 6000.

wikiname: ukwiki

title: Палац спорту (Вільнюс)

in_language: uk

wikitext:
{{Стадіон|назва=Дворец спорта|ціна побудови=|покриття=|місткість=4400|команда=|архітектор=|зруйнований=|закритий=2008|відкритий=1971|розміри стадіону=|власник=|оригінальна назва=Vilniaus koncertų ir sporto rūmai|реконструйований=|побудований=1971|місцезнаходження= [[Вільнюс]], [[Литва]]|region=|lat_sec=26.9|зображення=|логотип=|колишні назви=|сайт=}}

'''Палац спорту,''' '''''Палац концертів і спорту''''' — будівля у [[Вільнюс]]і із залом універсального призначення для проведення спортивних змагань, концертів та інших видовищних заходів, з незвичайною покрівлею, яка формою нагадує хвилю або корабель; деякий час дана споруда сприймалася мало не символом міста<ref>{{Cite web|url=http://www.respublika.lt/lt/naujienos/lietuva/kitos_lietuvos_zinios/tauta_ugdo_ne_alus_ir_krepsinis/,print.1|title=Tautą ugdo ne alus ir krepšinis|last=|date=2011-08-07|website=Respublika.lt|publisher=„Respublikos” leidiniai|accessdate=2017-01-07|language=lt}}</ref>; єдиний у Литві зразок [[Бруталізм|бруталізму]]{{Sfn|Naujosios architektūros gidas|2011|с=126}}. Палац внесено до Реєстру культурних цінностей Литовської Республіки, код 17400), охороняється державою як об'єкт регіонального значення<ref>{{Cite web|url=http://kvr.kpd.lt/#/static-heritage-detail/81614685-5F87-4722-8675-78A94DC0C1C2|title=Vilniaus koncertų ir sporto rūmai|last=|date=|website=Kultūros vertybių registras|publisher=Kultūros paveldo departamentas prie Kultūros ministerijos|accessdate=2017-01-07|language=lt}}</ref>. Розташований посередині Шніпішкського єврейського кладовища.

== Історія ==
У [[1960|1960 році]]{{Sfn|Petrulis}}, за іншими відомостями в [[1961|1961,]] в Інституті проектування міського будівництва оголосили конкурс проектів спортивного залу у Вільнюсі, реалізація якого розширила б великий спортивний комплекс поруч зі стадіоном «<nowiki/>[[Жальгіріс (стадіон)|Жальгіріс]]<nowiki/>». У конкурсі брали участь три групи архітекторів. До реалізації було прийнято проект [[Едуардас Хломаускас|Едуардаса Хломаускаса]] і [[Зігмантас Ляндзбергіс|Зігмантаса Ляндзбергіса]] (який зайняв друге місце) з виразним пластичним силуетом{{Sfn|Naujosios architektūros gidas|2011|с=126}}. Зовні Палац спорту нагадує побудований у 1958 році Вінер Штадтхалле у Відні, у [[1966|1966 році]] [[Палац спорту (Мінськ)|Палац спорту]] в [[Мінськ]]у та інші будівлі аналогічного призначення, при цьому маючи дах оригінальної конструкції і форми.

Свого часу найбільший у Вільнюсі зал вміщував до 6 тисяч глядачів. У ньому в будь-який час року можна було проводити змагання з ковзанярського спорту, хокею, баскетболу, боксу та інших видів спорту<ref>{{Книга|автор=Акстинас, Бронюс|частина=Знакомьтесь: Литва|заголовок=|відповідальний=Т. Гаврилова (перевод)|видання=|місце=Вильнюс|видавництво=Минтис|рік=1975|том=|сторінки=37|сторінок=212|серія=|isbn=|тираж=50000}}</ref>. Авторам Палацу спорту — архітекторам [[Едуардас Хломаускас|Едуардасу Хломаускасу]], [[Зігмантас Ляндзбергіс|Зігмантасу Ляндзбергісу]], [[Йонас Крюкяліс|Йонасу Крюкялісу]], інженерам Генрікасу Карвялісу, Альгімантасу Катілюсу, будівельникам І. Марцеліюс Мартінайтіс, Й. Рукаса, Н. Пяскіну була присуджена Республіканська премія 1973 року<ref>{{Книга|автор=Папшис, Антанаса|заголовок=|частина= Вильнюс|відповідальний=Д. Гельпернас (перевод)|видання=|місце=Вильнюс|видавництво=Минтис|рік=1977|том=|сторінки=94|сторінок=280|серія=|isbn=|тираж=35000}}</ref>.

У Палаці спорту проходили великі спортивні змагання, концерти, а також установчий з'їзд [[Саюдіс]]а в 1988 році.

У [[2004|2004 році]] дане приміщення придбала Інвестиційна група банку «{{Langi|lt|Ūkio banko investicinė grupė}}». Радикальній реконструкції будівлі перешкоджало те, що Палац спорту був включений до Реєстру культурних цінностей Литовської Республіки<ref>{{Cite web|url=http://lietuvosdiena.lrytas.lt/aktualijos/nutriuse-sporto-rumai-laukia-varzytyniu-plaktuko-201303160752.htm|title=Nutriušę Sporto rūmai laukia varžytynių plaktuko|last=Jančys, Artūras|date=2013-03-16|website=lietuvosdiena.lrytas.lt|publisher=Lietuvos rytas|accessdate=2017-01-07|language=lt|archive-date=2017-01-08|archive-url=https://web.archive.org/web/20170108093535/http://lietuvosdiena.lrytas.lt/aktualijos/nutriuse-sporto-rumai-laukia-varzytyniu-plaktuko-201303160752.htm}}</ref>. Заходи в палаці проводилися все рідше, й будівля поступово опинилася в аварійному стані{{Sfn|Petrulis}}.

== Будівля ==
Оригінальністю відрізняється не стільки будівля, скільки вантові конструкції покрівлі (інженер Генрікас Вітаутас Карвяліс). Фасад та інтер'єр покриті характерним для того періоду оздоблювальним матеріалом — плитками [[Доломіт|доломіту]]. Фоє прикрашало вмонтоване в стіну дерев'яне панно (художник Р. Каваляускас). У північному крилі розташовувалося кафе-бар, декороване дзеркалами і коричневим дерматином (автор Т. Багінскас){{Sfn|Naujosios architektūros gidas|2011|с=126}}. Універсальному призначенню залу служили майданчик-трансформер і сцена вагою 46 тонн, яка могла складатися як книжка вздовж задньої стіни залу. Залежно від характеру проведених заходів коливалася кількість глядачів: мінімальна кількість була на хокейних матчах — 3176; баскетбольний матч могли спостерігати 4520 осіб, боксерський поєдинок — 5400 глядачів; якщо ж у залі планувалося проведення зборів або концерту, тоді він вміщував максимальну кількість людей — 6000{{Sfn|Petrulis}}.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{Книга|автор=|частина=Koncertų ir sporto rūmai|заголовок = Vilnius 1900—2012. Naujosios architektūros gidas |відповідальний=Reklaitė, Julija; Leitanaitė, Rūta (sudarytojos)|видання=|місце=Vilnius|видавництво=Baltos lankos|рік=2011|том=|сторінки=126—127|сторінок=304|серія=|isbn=978-9955-23-517-0|тираж=1500|ref=Naujosios architektūros gidas}}{{ref-lt}}

== Посилання ==
* {{Cite web|url=http://www.autc.lt/lt/architekturos-objektai/1106?id=1106&oe=5|title=Koncertų ir sporto rūmai Vilniuje|last=Petrulis, Vaidas|date=|website=Architektūros ir urbanistikos tyrimų centras|publisher=Architektūros ir urbanistikos tyrimų centras|accessdate=2017-01-07|language=lt|ref=Petrulis}}
{{Ізольована стаття|кільце2}}
[[Категорія:Посилання на Вікісховище безпосередньо в статті]]
[[Категорія:Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих]]
[[Категорія:Архітектура Литви]]
[[Категорія:1971 в СРСР]]

title: Палац спорту

Оригінал назви: Vilniaus koncertų ir sporto rūmai

Країна: Литва

Розташування: Вільнюс, Литва

Команда (-и): Klaipėdos Nafta-Universitetasd


text:
# Selenia juliaria
Selenia juliaria là một loài bướm đêm trong họ Geometridae.

wikiname: viwiki

title: Selenia juliaria

in_language: vi

wikitext:
{{nhan đề nghiêng}}
{{Bảng phân loại
| name = ''Selenia juliaria''
| image =
| image_caption =
| status =
| status_system =
| status_ref =
| regnum = [[Động vật|Animalia]]
| phylum = [[Động vật Chân khớp|Arthropoda]]
| classis = [[Côn trùng|Insecta]]
| ordo = [[Bộ Cánh vẩy|Lepidoptera]]
| familia = [[Geometridae]]
| genus = ''[[Selenia]]''
| species = '''''S. juliaria'''''
| binomial = ''Selenia juliaria''
| binomial_authority = [[Adrian Hardy Haworth|Haworth]], 1809
| synonyms =
}}
'''''Selenia juliaria''''' là một loài [[bướm đêm]] trong họ [[Geometridae]].<ref name = "COL">{{chú thích web |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/Selenia+juliaria/match/1|title= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|access-date = ngày 17 tháng 6 năm 2014 |author= Bisby |first = F.A. |last2 = Roskov |first2 = Y.R. |last3 = Orrell |first3 = T.M. |last4 = Nicolson |first4 = D. |last5 = Paglinawan |first5 = L.E. |last6 = Bailly |first6 = N. |last7 = Kirk |first7 = P.M. |last8 = Bourgoin |first8 = T. |last9 = Baillargeon |first9= G. |last10 = Ouvrard |first10 = D.|year= 2011|publisher=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>

==Chú thích==
{{Tham khảo}}

==Liên kết ngoài==
*{{wikispecies-inline|Selenia juliaria}}
*{{Commoncats-inline|Selenia juliaria}}

{{wikispecies|Selenia juliaria}}

[[Thể loại:Selenia (Geometridae)]]

{{Ennomini-stub}}

title: Phân loại khoa học

Giới (regnum): Animalia

Ngành (phylum): Arthropoda

Lớp (class): Insecta

Bộ (ordo): Lepidoptera

Họ (familia): Geometridae

Chi (genus): Selenia

Loài (species): S. juliaria

title: Danh pháp hai phần

Danh pháp hai phần: Selenia juliaria · Haworth, 1809


text:
# Siria ai Giochi della XIX Olimpiade
La Siria partecipò ai Giochi della XIX Olimpiade che si sono svolti a Città del Messico dal 12 al 27 ottobre 1968, con una delegazione di due atleti impegnati nella lotta greco-romana. Fu la seconda partecipazione di questo Paese ai Giochi, vent'anni dopo la presenza a Londra 1948. Non fu conquistata nessuna medaglia.

wikiname: itwiki

title: Siria ai Giochi della XIX Olimpiade

in_language: it

wikitext:
{{NazioneGiochiOlimpici
|nazione = Siria
|bandiera = SYR 1963-1971
|anno = 1968
|tipo = estiva
|discipline = 1
|portabandiera =
|arbitri =
|atleti totali = 2
|atleti uomini = 2
|atleti donne = 0
|O = 0
|A = 0
|B = 0
|posizione =
}}
{{Torna a|Siria ai Giochi olimpici}}
La '''Siria''' partecipò ai '''Giochi della XIX Olimpiade''' che si sono svolti a [[Città del Messico]] dal 12 al 27 ottobre [[1968]], con una delegazione di due atleti impegnati nella [[Lotta ai Giochi della XIX Olimpiade|lotta greco-romana]]. Fu la seconda partecipazione di questo Paese ai Giochi, vent'anni dopo la presenza a {{OE||1948}}. Non fu conquistata nessuna medaglia.

==Risultati==
{{...|Giochi olimpici}}

==Collegamenti esterni==
*{{cita web | 1 = http://www.sports-reference.com/olympics/countries/SYR/summer/1968/ | 2 = Sports-reference.com | accesso = 26 settembre 2013 | urlarchivio = https://web.archive.org/web/20090118165838/http://www.sports-reference.com/olympics/countries/SYR/summer/1968/ | dataarchivio = 18 gennaio 2009 | urlmorto = sì }}

{{Nazioni ai Giochi della XIX Olimpiade}}
{{portale|giochi olimpici}}

[[Categoria:Siria ai Giochi olimpici|1968]]
[[Categoria:Nazioni ai Giochi della XIX Olimpiade]]

title: Siria ai Giochi della XIX Olimpiade · Città del Messico 1968

Codice CIO: SYR

Comitato nazionale: Comitato Olimpico Siriano

Atleti partecipanti: 2 in 1 disciplina

title: Medagliere

Posizione: Medaglie d'oro vinte · Medaglie d'argento vinte · Medaglie di bronzo vinte · Medaglie complessive vinte

title: Cronologia olimpica (sommario)

Cronologia olimpica (sommario): Giochi olimpici invernali · nessuna partecipazione

Cronologia olimpica (sommario): Altre apparizioni · Repubblica Araba Unita (1960)


text:
# Коларов, Никола Костадинов
Никола Костадинов Коларов — болгаро-македонский революционер, юрист, журналист, историк, географ, лидер Македонского молодёжного культурно-просветительного союза.

## Биография
Родился 24 января 1902 года в Дупнице, в семье беженцев из Царёва села в Македонии. Окончил гимназию в Дупнице, где основал молодёжное культурно-просветительное дружество. В качестве председателя дупницкого дружества был делегатом Учредительного конгресса Союза македонских молодёжных культурно-просветительных организаций в Болгарии (май 1923 года). В октябре того же года, на первом конгрессе Союза македонских молодёжных культурно-просветительных организаций избран секретарём союза и занимал этот пост вплоть до 1927 года, когда стал представителем Македонского молодёжного союза в Париже. В 1928 году избран секретарём Македонского молодёжного союза.
Во время раскола Внутренней македонской революционной организации после убийства Александра Протогерова 7 июня 1928 года, Коларов стал на сторону Ивана (Ванчо) Михайлова. Редактировал орган Македонского молодёжного союза «Млада Македония», выходивший в 1931—1932 годах в Париже. В 1932 году вернулся в Болгарию. Изучал право в Свободном университете, остался на кафедре, преподавал международное право и дипломатическую историю. В 1941 году стал доцентом. Избран членом Македонского национального комитета и Македонского научного института. Состоя в период диктатуры генерала Кимона Георгиева в рядах нелегальной Внутренней македонской революционной организации, Коларов с марта 1935 по декабрь 1936 года издавал газету «Обзор», а с января по июнь 1937 года — газету «Стожер», которые стали органами связи бывших активистов распущенных в 1934 году македонских революционных организаций. В 1936 году увидел свет очерк Коларова, «П. К. Яворов и Тодор Александров», посвящённый дружбе двух выдающихся болгарских македонцев.

Никола Коларов был почитателем македонского историка и патриота Любомира Милетича. В некрологе, составленном в 1940 году на третью годовщину смерти Милетича и опубликованном в журнале «Иллюстрация Илинден», Коларов писал:
Его имя, останется теснейше связано с освободительной борьбой македонских болгар. Милетич не отделял себя от той борьбы. Он болезненно переживал все те страдания, кои претерпевало несчастное болгарское население Македонии, в своей неотступной и величественной борьбе, всем жертвуя за правду и свободу. В той борьбе высветилась величайшая духовная сила. Той борьбе посвятил он часть своей жизни. И оставил памятники, кои сами по себе суть памятники творческого духа и несломленной воле македонского болгарина. Монументальный Македонский Дом, Македонский Научный институт, «Македонски преглед», мемуары македонских революционеров и другие дела, коими профессор Милетич украсил свой земной путь.
В период 1941—1944 годов Никола Коларов проживал в аннексированной болгарами части Югославии (Вардарской Македонии), состоя с апреля 1941 года директором выходившей в Скопье газеты «Целокупна България». Там же он издавал историко-документальные сборники «Библиотека Целокупна България» и «Македония» (1943). Пропагандируя идею «Великой Болгарии от белого Дуная до тёплого Эгея», Коларов активно противостоял идеям сербского иррединтихзма и югославского великодержавия. Подобно Ванчо Михайлову, Коларов был сторонником македоно-хорватского альянса. В 1942 году Коларов женился на дочери македонского революционера Мише Развигорова.
После государственного переворота 9 сентября 1944 года, произведённого генералом Кимоном Георгиевым, приведшим к выходу Болгарии из союза с Германией и объявлению ей войны, Никола Коларов перешёл на нелегальное положение. В 1945 году Коларов был заочно осуждён так называемым Народным судом на 10 лет тюремного заключения (в ходе массового показательного процесса против журналистов Царской Болгарии). 1 июля 1946 года Коларов был объявлен государственным преступником и в Югославии. Целых 12 лет Коларов укрывался в церковном здании на окраине села Крумово. В 1956 году органы болгарской госбезопасности выследили Коларова. Он был арестован и заключён в Старозагорскую тюрьму, затем два года провёл в лагере Белене. 12 сентября 1960 года тяжело больной Коларов был амнистирован по случаю юбилея переворота 9 сентября 1944 года. Умер от инфаркта через четыре месяца, 2 февраля 1961 года. На погребении присутствовали Димитр Талев, Симеон Радев и патриарх Кирилл Болгарский.

wikiname: ruwiki

title: Коларов, Никола Костадинов

in_language: ru

wikitext:
{{однофамильцы|Коларов}}
{{Персона
| имя                  = Никола Костадинов Коларов
| оригинал имени       =
| изображение          =
| ширина               =
| описание изображения =
| имя при рождении     =
| род деятельности     = юрист, национал-революционер
| дата рождения        = 24.01.1902
| место рождения       = {{МестоРождения|Дупница}}, [[Болгария]]
| гражданство          = {{BUL}}
| дата смерти          = 04.02.1961
| место смерти         = {{МестоСмерти|София}}, [[Болгария]]
| награды и премии     =
| сайт                 =
}}
[[Файл:IMRO CK Doc.jpg|thumb|right|260px|Расписка Центрального комитета ВМРО от 23 марта 1924 г., дана Николе Коларову]]
[[Файл:Nikola Kolarov Slova Kray Vardar.JPG|thumb|right|260px|Газета «Слова край Вардар», Скопье, 1942 г.]]
'''Никола Костадинов Коларов''' — болгаро-македонский революционер, юрист, журналист, историк, географ, лидер [[Македонский молодёжный культурно-просветительный союз|Македонского молодёжного культурно-просветительного союза]].

== Биография ==
Родился 24 января 1902 года в [[Дупница|Дупнице]], в семье беженцев из [[Делчево|Царёва села]] в Македонии<ref>''Бояджиев, Стоян'' Македония в моя живот. Спомени. Фондация ВМРО, София 2013, с. 49.</ref>. Окончил гимназию в Дупнице, где основал молодёжное культурно-просветительное дружество. В качестве председателя дупницкого дружества был делегатом Учредительного конгресса [[Македонский молодёжный культурно-просветительный союз|Союза македонских молодёжных культурно-просветительных организаций]] в [[Болгария|Болгарии]] (май 1923 года). В октябре того же года, на первом конгрессе Союза македонских молодёжных культурно-просветительных организаций избран секретарём союза и занимал этот пост вплоть до 1927 года, когда стал представителем Македонского молодёжного союза в [[Париж]]е. В 1928 году избран секретарём Македонского молодёжного союза.

Во время раскола [[Внутренняя македонская революционная организация|Внутренней македонской революционной организации]] после убийства [[Протогеров, Александр|Александра Протогерова]] 7 июня 1928 года, Коларов стал на сторону Ивана (Ванчо) Михайлова. Редактировал орган Македонского молодёжного союза «Млада Македония», выходивший в 1931—1932 годах в Париже. В 1932 году вернулся в Болгарию. Изучал право в [[Университет национального и мирового хозяйство|Свободном университете]], остался на кафедре, преподавал международное право и дипломатическую историю. В 1941 году стал доцентом. Избран членом Македонского национального комитета и [[Македонский научный институт|Македонского научного института]]. Состоя в период диктатуры генерала [[Георгиев, Кимон|Кимона Георгиева]] в рядах нелегальной Внутренней македонской революционной организации, Коларов с марта 1935 по декабрь 1936 года издавал газету «Обзор», а с января по июнь 1937 года — газету «Стожер», которые стали органами связи бывших активистов распущенных в 1934 году македонских революционных организаций. В 1936 году увидел свет очерк Коларова, «[[Яворов, Пейо|П. К. Яворов]] и [[Александров, Тодор|Тодор Александров]]», посвящённый дружбе двух выдающихся болгарских македонцев.

Никола Коларов был почитателем македонского историка и патриота [[Милетич, Любомир|Любомира Милетича]]. В некрологе, составленном в 1940 году на третью годовщину смерти Милетича и опубликованном в журнале «Иллюстрация Илинден», Коларов писал: {{Цитата|Его имя, останется теснейше связано с освободительной борьбой македонских болгар. Милетич не отделял себя от той борьбы. Он болезненно переживал все те страдания, кои претерпевало несчастное болгарское население Македонии, в своей неотступной и величественной борьбе, всем жертвуя за правду и свободу. В той борьбе высветилась величайшая духовная сила. Той борьбе посвятил он часть своей жизни. И оставил памятники, кои сами по себе суть памятники творческого духа и несломленной воле македонского болгарина. Монументальный Македонский Дом, Македонский Научный институт, «Македонски преглед», мемуары македонских революционеров и другие дела, коими профессор Милетич украсил свой земной путь<ref>Илюстрация Илинден, 1940, бр. 116, стр. 1-2. Перевод Михаила Девлеткамова.</ref>.}}

В период 1941—1944 годов Никола Коларов проживал в аннексированной болгарами части [[Королевство Югославия|Югославии]] ([[Вардарская Македония|Вардарской Македонии]]), состоя с апреля 1941 года директором выходившей в [[Скопье]] газеты «Целокупна България». Там же он издавал историко-документальные сборники «Библиотека Целокупна България» и «Македония» (1943). Пропагандируя идею «[[Великая Болгария|Великой Болгарии от белого Дуная до тёплого Эгея]]», Коларов активно противостоял идеям сербского иррединтихзма и югославского великодержавия<ref>Выражение Н. Коларова.</ref>. Подобно [[Михайлов, Ванчо|Ванчо Михайлову]], Коларов был сторонником македоно-хорватского альянса. В 1942 году Коларов женился на дочери македонского революционера [[Развигоров, Мише|Мише Развигорова]].

После государственного переворота 9 сентября 1944 года, произведённого генералом [[Георгиев, Кимон|Кимоном Георгиевым]], приведшим к выходу Болгарии из союза с Германией и объявлению ей войны, Никола Коларов перешёл на нелегальное положение. В 1945 году Коларов был заочно осуждён так называемым Народным судом на 10 лет тюремного заключения (в ходе массового показательного процесса против журналистов Царской Болгарии). 1 июля 1946 года Коларов был объявлен государственным преступником и в Югославии. Целых 12 лет Коларов укрывался в церковном здании на окраине села [[Крумово (Кюстендилская область)|Крумово]]. В 1956 году [[Комитет государственной безопасности (Болгария)|органы болгарской госбезопасности]] выследили Коларова. Он был арестован и заключён в Старозагорскую тюрьму, затем два года провёл в лагере [[Концлагерь Белене|Белене]]<ref>{{Cite web |url=http://macedonia-history.blogspot.com/2008/01/1941-1944_13.html |title=Мара Бунева — живот и подвиг. Слово на Никола Коларов |access-date=2016-05-19 |archive-date=2016-05-08 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160508232234/http://macedonia-history.blogspot.com/2008/01/1941-1944_13.html |url-status=live }}</ref>. 12 сентября 1960 года тяжело больной Коларов был амнистирован по случаю юбилея переворота 9 сентября 1944 года. Умер от инфаркта через четыре месяца, 2 февраля 1961 года. На погребении присутствовали [[Талев, Димитр|Димитр Талев]], [[Радев, Симеон|Симеон Радев]] и патриарх Кирилл Болгарский<ref>''Гаджев, Иван'' «Иван Михайлов — отвъд легендите», Том I, София 2007, Университетско издателство «Св. Климен Охридски», стр. 433—434.</ref>.

== Примечания ==
{{примечания}}

[[Категория:Члены Внутренней македонской революционной организации]]
[[Категория:Репрессированные в Болгарии]]

title: Никола Костадинов Коларов

Дата рождения: 24 января 1902

Место рождения: Дупница, Болгария

Дата смерти: 4 февраля 1961 (59 лет)

Место смерти: София, Болгария

Гражданство: Болгария

Род деятельности: юрист, национал-революционер


text:
# Schweizerischer Auto- und Motorradfahrer-Verband
Der Schweizerische Auto- und Motorradfahrer Verband (SAM) wurde im Jahre 1927 unter der Bezeichnung Ostschweizerischer Motorradfahrer Verband (OMV) in Weinfelden TG gegründet. Der SAM bezweckt den Zusammenschluss der motorisierten Strassenbenützer zu einem organisierten Verband.
Er unterstützt die Förderung des allgemeinen Motorfahrzeugwesens durch Eintreten für den Verkehr von Motorfahrzeugen und Abwehr ungerechtfertigter Verbote, Vorschriften und Belastungen, Respektierung der gesetzlichen Vorschriften, Bekämpfung aller negativen Auswüchse des Motorfahrwesens, aktive Unterstützung von Massnahmen und Informationen der Mitglieder über Verkehrserziehung, Wahrung der Interessen und Rechte der Mitglieder durch Mitgliedschaften in Dach- und entsprechenden Verbänden, Pflege der Kameradschaft und des Gedankenaustausches, Gelegenheit der Teilnahme an offiziellen motorsportlichen Motocross-, Supermoto-, Freestyle-, Hillclimbing-, Auto-Geschicklichkeitsfahren- und Trial-Veranstaltungen.
Dem SAM sind rund 70 Sektionen mit 6’500 Mitgliedern angeschlossen, er verlegt sein offizielles Verbandsorgan „Motorjournal“, das 12 × pro Jahr erscheint, und stellt das Zolldokument „Carnet de Passages“ aus. Er bezweckt die Neugründung und Aufnahme von weiteren Sektionen (auch Markenclubs).
Der SAM leistet an seine Mitglieder Dienstleistungsentschädigungen, für Pannenhilfe Inland, Pannenhilfe Ausland (gegen Verrechnung eines Kostenbeitrages), Rechtsauskunft, Wild- und Marderschaden, Subventionen an Sicherheitskurse und Schutzhelme, Werbeprämie für jedes neu geworbene Mitglied.
Im SAM werden folgende Motorsportarten ausgetragen, die alle zur SAM-Schweizermeisterschaft zählen:
Motocross: ca. 300 Lizenzen, ca. 12 Veranstaltungen pro Jahr
Supermoto: ca. 250 Lizenzen, ca. 8 Veranstaltungen pro Jahr
Trial: ca. 50 Lizenzen, ca. 10 Veranstaltungen pro Jahr
Auto-Geschicklichkeitsfahren: keine Lizenz nötig, ca. 8 Veranstaltungen pro Jahr

wikiname: dewiki

in_language: de

wikitext:
<!-- schweizbezogen -->
Der '''Schweizerische Auto- und Motorradfahrer Verband''' (SAM) wurde im Jahre 1927 unter der Bezeichnung Ostschweizerischer Motorradfahrer Verband (OMV) in Weinfelden TG gegründet. Der SAM bezweckt den Zusammenschluss der motorisierten Strassenbenützer zu einem organisierten Verband.

Er unterstützt die Förderung des allgemeinen Motorfahrzeugwesens durch Eintreten für den Verkehr von Motorfahrzeugen und Abwehr ungerechtfertigter Verbote, Vorschriften und Belastungen, Respektierung der gesetzlichen Vorschriften, Bekämpfung aller negativen Auswüchse des Motorfahrwesens, aktive Unterstützung von Massnahmen und Informationen der Mitglieder über Verkehrserziehung, Wahrung der Interessen und Rechte der Mitglieder durch Mitgliedschaften in Dach- und entsprechenden Verbänden, Pflege der Kameradschaft und des Gedankenaustausches, Gelegenheit der Teilnahme an offiziellen motorsportlichen [[Motocross]]-, [[Supermoto]]-, [[Freestyle Motocross|Freestyle]]-, [[Hillclimbing]]-, [[Auto-Geschicklichkeitsfahren]]- und [[Trial (Sport)|Trial]]-Veranstaltungen.

Dem SAM sind rund 70 Sektionen mit 6’500 Mitgliedern angeschlossen, er verlegt sein offizielles Verbandsorgan „Motorjournal“, das 12 × pro Jahr erscheint, und stellt das Zolldokument „Carnet de Passages“ aus. Er bezweckt die Neugründung und Aufnahme von weiteren Sektionen (auch Markenclubs).

Der SAM leistet an seine Mitglieder Dienstleistungsentschädigungen, für Pannenhilfe Inland, Pannenhilfe Ausland (gegen Verrechnung eines Kostenbeitrages), Rechtsauskunft, Wild- und Marderschaden, Subventionen an Sicherheitskurse und Schutzhelme, Werbeprämie für jedes neu geworbene Mitglied.

Im SAM werden folgende Motorsportarten ausgetragen, die alle zur SAM-Schweizermeisterschaft zählen:
: Motocross: ca. 300 Lizenzen, ca. 12 Veranstaltungen pro Jahr
: Supermoto: ca. 250 Lizenzen, ca. 8 Veranstaltungen pro Jahr
: Trial: ca. 50 Lizenzen, ca. 10 Veranstaltungen pro Jahr
: Auto-Geschicklichkeitsfahren: keine Lizenz nötig, ca. 8 Veranstaltungen pro Jahr

== Weblinks ==
* [https://www.s-a-m.ch/ www.s-a-m.ch]

{{Normdaten|TYP=k|GND=16074141-5|VIAF=149671702}}

[[Kategorie:Strassenverkehr (Schweiz)]]
[[Kategorie:Verein (Bern)]]
[[Kategorie:Automobilclub]]
[[Kategorie:Verkehrsorganisation (Schweiz)]]
[[Kategorie:Verbandsgründung 1927]]


text:
# Eirene
(Esiodo, Teogonia, 901)
Eirene o Irene (in greco antico: Eἰρήνη?, Eirḕnē) era nella mitologia greca la dea della Pace, di cui costituisce la personificazione. Figlia di Zeus e di Temi, era una delle Ore. Il corrispondente nella mitologia romana era Pax.
La dea era raffigurata da una giovane donna recante, in una mano, un ramoscello d'olivo con la cornucopia e nell'altra Pluto, simboli di quella ricchezza e dell'abbondanza che solo la pace può donare.
Famosa la statua della dea di Cefisodoto il Vecchio, della quale oggi possediamo una copia romana. Interessante notare che lo storico dell'arte Roberto Longhi paragonava l'elegante figura della Madonna di Loreto (Caravaggio) proprio a questa scultura.
Alla dea furono eretti altari e statue ad Atene e a Roma. In quest'ultima città Vespasiano e Domiziano fecero erigere un tempio con portici e giardini (Tempio della Pace, più tardi considerato uno dei Fori Imperiali). La dea venne rappresentata anche sulle monete.

## Letteratura
La divinità dà il titolo a una famosa commedia di Aristofane, Εἰρήνη, di cui è protagonista.
È citata da Euripide nelle Baccanti (419/420) : "... la Dea che dispensa ricchezza e fa crescere i giovani..."

title: Eirene

wikitext:
{{nd||Eirene (disambigua)}}
{{Personaggio
|medium = mitologia
|saga =
|nome italiano = Irene
|nome = Eἰρήνη
|immagine = Eirene Ploutos Glyptothek Munich 219 n4.jpg
|didascalia = Eirene e il piccolo [[Pluto (mitologia)|Pluto]]: copia romana da [[Cefisodoto il Vecchio]], statua votiva, ca. [[370 a.C.]], dall'[[agorà di Atene]]
|epiteto =
|sesso = femmina
|luogo di nascita =
|prima apparizione =
|professione = divinità della pace
|razza = [[Ore|Ora]]
}}

{{quote|Poi Zeus sposò la lucente Themis, che diede alla luce Horai (Ora) ed Eunomia (Ordine), Dike (Giustizia) e la fiorente Eirene (Pace), colei che dà significato ai travagli degli uomini mortali.|[[Esiodo]], ''[[Teogonia (Esiodo)|Teogonia]]'', 901}}

'''Eirene''' o '''Irene''' ({{lang-grc|Eἰρήνη|Eirḕnē}}) era nella [[mitologia greca]] la dea della Pace, di cui costituisce la [[personificazione]]. Figlia di [[Zeus]] e di [[Temi]], era una delle [[Ore]]. Il corrispondente nella [[mitologia romana]] era [[Pax (divinità)|Pax]].

La dea era raffigurata da una giovane donna recante, in una mano, un ramoscello d'olivo con la [[cornucopia]] e nell'altra [[Pluto (mitologia)|Pluto]], [[simboli]] di quella ricchezza e dell'abbondanza che solo la pace può donare.

Famosa la statua della dea di [[Cefisodoto il Vecchio]], della quale oggi possediamo una copia romana. Interessante notare che lo storico dell'arte [[Roberto Longhi (storico dell'arte)|Roberto Longhi]] paragonava l'elegante figura della [[Madonna di Loreto (Caravaggio)]] proprio a questa scultura.

Alla dea furono eretti altari e statue ad [[Atene]] e a [[Roma]]. In quest'ultima città [[Vespasiano]] e [[Domiziano]] fecero erigere un tempio con portici e giardini ([[Tempio della Pace]], più tardi considerato uno dei [[Fori Imperiali]]). La dea venne rappresentata anche sulle [[Numismatica|monete]].

== Letteratura ==
La divinità dà il titolo a una famosa [[commedia greca|commedia]] di [[Aristofane]], ''[[Pace (Aristofane)|Εἰρήνη]]'', di cui è protagonista.
È citata da Euripide nelle Baccanti (419/420) : "... la Dea che dispensa ricchezza e fa crescere i giovani..."

== Voci correlate ==
* [[Ore]]
* [[Pluto (mitologia)]]
* [[Tempio della Pace]]

== Altri progetti ==
{{interprogetto}}

== Collegamenti esterni ==
* {{Collegamenti esterni}}

{{Controllo di autorità}}
{{Portale|mitologia greca}}

[[Categoria:Ore]]

title: Irene

Nome orig.: Eἰρήνη

title: Caratteristiche immaginarie

Specie: Ora

Sesso: femmina

Professione: divinità della pace


text:
# Karl von Lersner
Karl Freiherr von Lersner (* 1. Juli 1898 in Frankfurt am Main; † 25. Januar 1943 bei Orjol) war ein deutscher Generalmajor im Zweiten Weltkrieg.

## Leben
Lersner entstammte einer alten hessischen Familie, deren früheste Angehörige seit 1486 im Rat der Stadt Marburg saßen, mehrere Jura-Professoren der dortigen Universität stellten und in Hessen hohe Verwaltungsposten bekleideten. Seit dem Jahre 1566 waren sie Mitglieder der Frankfurter Patriziergesellschaft Alten Limpurg. Er war der zweite Sohn des Architekten Alexander Freiherr von Lersner und dessen Ehefrau Bertha, geborene Freiin von Woellrath-Lauterburg (1865–1925). Verheiratet war er seit 1926 mit Ilse Köstlin, mit der er zwei Söhne und eine Tochter hatte.

## Militärische Laufbahn
Während des Ersten Weltkriegs trat Lersner im Mai 1916 als Freiwilliger in das Leibgarde-Infanterie-Regiment (1. Großherzoglich Hessisches) Nr. 115 in Darmstadt ein. Als Leutnant (seit 1. Juni 1917) nahm er an den Kämpfen an der Westfront teil und wurde mit beiden Klassen des Eisernen Kreuzes, dem Verwundetenabzeichen in Schwarz sowie der Hessische Tapferkeitsmedaille ausgezeichnet.
Nach Kriegsende kehrte Lersner mit seinem Regiment in die Heimat zurück und wurde nach der Demobilisierung und Auflösung der Einheit am 1. Oktober 1919 in die Vorläufige Reichswehr übernommen. Hier war er ein Jahr beim Infanterie-Regiment 21 und wurde anschließend zum 15. Infanterie-Regiment versetzt. Dort war Lersner bis 1928 in der 13. (MG) Kompanie, wurde am 1. April 1925 zum Oberleutnant befördert und dann in die 12. (MG) Kompanie versetzt. An der Technischen Hochschule Darmstadt studierte der am 1. April 1933 zum Hauptmann beförderte Lersner von 1930 bis 1935 und erwarb den akademischen Grad eines Dipl.-Ing.
In der Zeit der Aufrüstung der Wehrmacht wurde Lersner Kompaniechef im Infanterie-Regiment 57 und am 1. August 1936 zum Major befördert. Am 1. April 1937 versetzt man ihn in das Heereswaffenamt des Oberkommandos des Heeres, wo er am 1. August 1939 zum Oberstleutnant befördert wurde und über den Beginn des Zweiten Weltkrieges bis Februar 1940 tätig war. Als Kommandeur des I. Bataillons des Infanterie-Regiments 73 nahm er dann am Westfeldzug teil und wurde dabei im Mai 1940 verwundet. Im August war Lersner dann wieder verwendungsfähig, wurde im OKH eingesetzt und dort am 1. November 1941 zum Oberst befördert. Am 1. April 1942 ernannte man ihn zum Kommandeur des Grenadier-Regiments 537, mit dem er an der Ostfront kämpfte. Dort fiel er bei den Kämpfen um Orjol und wurde postum am 12. März 1943 mit dem Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes ausgezeichnet sowie am 20. April 1943 zum Generalmajor befördert.

title: Karl von Lersner

wikitext:
'''Karl Freiherr von Lersner''' (* [[1. Juli]] [[1898]] in [[Frankfurt am Main]]; † [[25. Januar]] [[1943]] bei [[Orjol]]) war ein deutscher [[Generalmajor]] im [[Zweiter Weltkrieg|Zweiten Weltkrieg]].

== Leben ==
Lersner entstammte einer alten hessischen Familie, deren früheste Angehörige seit 1486 im Rat der Stadt [[Marburg]] saßen, mehrere Jura-Professoren der dortigen [[Philipps-Universität Marburg|Universität]] stellten und in Hessen hohe Verwaltungsposten bekleideten. Seit dem Jahre 1566 waren sie Mitglieder der Frankfurter Patriziergesellschaft [[Alten Limpurg]].<ref>Hans Körner: ''Frankfurter Patrizier.'' Ernst Vogel, München, 1971, S. 169.</ref> Er war der zweite Sohn des Architekten [[Alexander von Lersner|Alexander Freiherr von Lersner]] und dessen Ehefrau Bertha, geborene Freiin von Woellrath-Lauterburg (1865–1925). Verheiratet war er seit 1926 mit Ilse Köstlin, mit der er zwei Söhne und eine Tochter hatte.

== Militärische Laufbahn ==
Während des [[Erster Weltkrieg|Ersten Weltkriegs]] trat Lersner im Mai 1916 als [[Kriegsfreiwilliger|Freiwilliger]] in das [[Leibgarde-Infanterie-Regiment (1. Großherzoglich Hessisches) Nr. 115]] in [[Darmstadt]] ein. Als [[Leutnant]] (seit 1. Juni 1917) nahm er an den Kämpfen an der [[Westfront (Erster Weltkrieg)|Westfront]] teil und wurde mit beiden Klassen des [[Eisernes Kreuz|Eisernen Kreuzes]], dem [[Verwundetenabzeichen#Verwundetenabzeichen (1918)|Verwundetenabzeichen]] in Schwarz sowie der [[Allgemeines Ehrenzeichen (Hessen)|Hessische Tapferkeitsmedaille]] ausgezeichnet.<ref>[[Reichswehrministerium]] (Hrsg.): ''Rangliste des Deutschen Reichsheeres.'' Mittler & Sohn, Berlin 1924, S. 190.</ref>

Nach Kriegsende kehrte Lersner mit seinem Regiment in die Heimat zurück und wurde nach der [[Demobilisierung]] und Auflösung der Einheit am 1. Oktober 1919 in die [[Vorläufige Reichswehr]] übernommen. Hier war er ein Jahr beim Infanterie-Regiment 21 und wurde anschließend zum [[15. Infanterie-Regiment (Reichswehr)|15. Infanterie-Regiment]] versetzt. Dort war Lersner bis 1928 in der 13. (MG) Kompanie, wurde am 1. April 1925 zum [[Oberleutnant]] befördert und dann in die 12. (MG) Kompanie versetzt. An der [[Technische Hochschule Darmstadt|Technischen Hochschule Darmstadt]] studierte der am 1. April 1933 zum [[Hauptmann (Offizier)|Hauptmann]] beförderte Lersner von 1930 bis 1935 und erwarb den [[Akademischer Grad|akademischen Grad]] eines [[Ingenieur|Dipl.-Ing.]]

In der Zeit der [[Aufrüstung der Wehrmacht]] wurde Lersner [[Kompaniechef]] im Infanterie-Regiment 57 und am 1. August 1936 zum [[Major]] befördert. Am 1. April 1937 versetzt man ihn in das [[Heereswaffenamt]] des [[Oberkommando des Heeres|Oberkommandos des Heeres]], wo er am 1. August 1939 zum [[Oberstleutnant]] befördert wurde und über den Beginn des Zweiten Weltkrieges bis Februar 1940 tätig war. Als Kommandeur des I. Bataillons des Infanterie-Regiments 73 nahm er dann am [[Westfeldzug]] teil und wurde dabei im Mai 1940 verwundet. Im August war Lersner dann wieder verwendungsfähig, wurde im OKH eingesetzt und dort am 1. November 1941 zum [[Oberst]] befördert. Am 1. April 1942 ernannte man ihn zum Kommandeur des Grenadier-Regiments 537, mit dem er an der [[Deutsch-Sowjetischer Krieg|Ostfront]] kämpfte. Dort fiel er bei den Kämpfen um Orjol und wurde [[postum]] am 12. März 1943 mit dem [[Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes]] ausgezeichnet<ref name="Scherzer">[[Veit Scherzer]]: ''Ritterkreuzträger 1939–1945. Die Inhaber des Eisernen Kreuzes von Heer, Luftwaffe, Kriegsmarine, Waffen-SS, Volkssturm sowie mit Deutschland verbündete Streitkräfte nach den Unterlagen des Bundesarchivs.'' 2. Auflage, Scherzers Militaer-Verlag, Ranis/Jena 2007, ISBN 978-3-938845-17-2, S. 502.</ref> sowie am 20. April 1943 zum [[Generalmajor]] befördert.

== Literatur ==
* [[Dermot Bradley]]: ''Die Generale des Heeres 1921–1945. Die militärischen Werdegänge der Generale, sowie der Ärzte, Veterinäre, Intendanten, Richter und Ministerialbeamten im Generalsrang.'' Band 7: ''Knabe–Luz.'' Biblio Verlag, Bissendorf 2004, ISBN 3-7648-2902-8, S. 481.

== Einzelnachweise ==
<references/>

{{Normdaten|TYP=p|GND=136659322|VIAF=80966453}}

{{SORTIERUNG:Lersner, Karl von}}
[[Kategorie:Generalmajor (Heer der Wehrmacht)]]
[[Kategorie:Leutnant (Preußen)]]
[[Kategorie:Hauptmann (Reichswehr)]]
[[Kategorie:Kommandeur eines Grenadier-Regiments (Heer der Wehrmacht)]]
[[Kategorie:Person im Ersten Weltkrieg (Deutsches Reich)]]
[[Kategorie:Person im Zweiten Weltkrieg (Deutsches Reich)]]
[[Kategorie:Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes]]
[[Kategorie:Infanterist (Preußen)]]
[[Kategorie:Freiherr]]
[[Kategorie:Familienmitglied des Adelsgeschlechts Lersner|Karl]]
[[Kategorie:Deutscher]]
[[Kategorie:Geboren 1898]]
[[Kategorie:Gestorben 1943]]
[[Kategorie:Mann]]

{{Personendaten
|NAME=Lersner, Karl von
|ALTERNATIVNAMEN=Lersner, Karl Freiherr von (vollständiger Name)
|KURZBESCHREIBUNG=deutscher Generalmajor im Zweiten Weltkrieg
|GEBURTSDATUM=1. Juli 1898
|GEBURTSORT=[[Frankfurt am Main]]
|STERBEDATUM=25. Januar 1943
|STERBEORT=bei [[Orjol|Orol]]
}}


text:
# アエミリア (小惑星)
アエミリア (159 Aemilia) は、小惑星帯に位置する比較的大きな小惑星の一つ。1876年1月26日にパリでフランスの天文学者、ポール＝ピエール・アンリにより発見された。
イタリアのピアチェンツァからリミニに至るローマ街道の一部、エミリア街道（別名アエミリア街道）から命名されたと考えられている。
自転の速度は遅くて暗く、主に炭素化合物から構成されている。ヒギエア族と似た軌道を通るが、サイズが大きく、起源が同じとは考えられないため、ヒギエア族には分類されない。
2001年と2003年に日本国外で、2010年7月に鹿児島県でアエミリアによる恒星の掩蔽が観測された。

wikiname: jawiki

title: アエミリア (小惑星)

in_language: ja

wikitext:
{{天体 基本
| 色 = 小惑星
| 和名 = アエミリア
| 英名 = 159 Aemilia
| 分類 = [[小惑星]]
| 軌道の種類 = [[小惑星帯]]
}}
{{天体 発見
| 色 = 小惑星
| 発見日 = [[1876年]][[1月26日]]
| 発見者 = [[アンリ兄弟|P. P. アンリ]]
}}
{{天体 軌道
| 色 = 小惑星
| 元期 = 2010年7月23日 ([[ユリウス通日|JD]] 2,455,400.5)
| 軌道長半径 = 3.099 [[天文単位|AU]]
| 近日点距離 = 2.756 AU
| 遠日点距離 = 3.442 AU
| 離心率 = 0.111
| 公転周期 = 5.45 [[ユリウス年|年]]
| 軌道傾斜角 = 6.13 [[度 (角度)|度]]
| 近日点引数 = 334.89 度
| 昇交点黄経 = 134.32 度
| 平均近点角 = 175.60 度
}}
{{天体 物理
| 色 = 小惑星
| 直径 = 124.97 [[キロメートル|km]]
| 質量 = ~1.4 {{e|18}} [[キログラム|kg]]
| 平均密度 = ~1.4 [[グラム毎立方メートル|g/cm3]]
| 表面重力 = ~0.024 [[メートル毎秒毎秒|m/s2]]
| 脱出速度 = ~0.055 km/s
| 自転周期 = 16.37 時間
| スペクトル分類 = C / Ch
| 絶対等級 = 8.12
| アルベド = 0.0639
| 表面温度 = ~160 [[絶対温度|K]]
| 色指数_BV = 0.700
| 色指数_UB = 0.380
}}
{{天体 終了
| 色 = 小惑星
}}
'''アエミリア'''<ref>{{Cite web|和書|url=http://sendaiuchukan.jp/data/occult/Index%20Asteroidal%20Occultation%20Worldwide%20Jp.xls |date=2018-03-03|title=全世界の観測成果 ver.2|publisher=[[薩摩川内市せんだい宇宙館]]|accessdate=2019-03-11|format=Excel}}</ref> (159 Aemilia) は、[[小惑星帯]]に位置する比較的大きな[[小惑星]]の一つ。1876年1月26日に[[パリ]]で[[フランス]]の[[天文学者]]、ポール＝ピエール・アンリにより発見された。

[[イタリア]]の[[ピアチェンツァ]]から[[リミニ]]に至る[[ローマ街道]]の一部、[[エミリア街道]]（別名アエミリア街道）から命名されたと考えられている。

自転の速度は遅くて暗く、主に[[炭素化合物]]から構成されている。[[ヒギエア族]]と似た軌道を通るが、サイズが大きく、起源が同じとは考えられないため、ヒギエア族には分類されない。

2001年と2003年に日本国外で、2010年7月に鹿児島県でアエミリアによる恒星の[[掩蔽]]が観測された。

== 出典 ==
{{reflist}}

== 関連項目 ==
* [[小惑星の一覧 (1-1000)]]

== 外部リンク ==
* [https://ssd.jpl.nasa.gov/tools/sbdb_lookup.html#/?sstr=159 159 Aemilia JPL Small-Body Database Browser]
* [https://web.archive.org/web/20110417200532/http://uchukan.satsumasendai.jp/data/occult/1007aemilia.html 2010.7.22 小惑星アエミリア による掩蔽の観測成果]

{{小惑星ナビゲーター|コロニス (小惑星)|ウナ (小惑星)}}

{{DEFAULTSORT:あえみりあ}}
[[Category:メインベルトの小惑星]]
[[Category:C型小惑星]]
[[Category:1876年発見の天体]]
[[Category:天文学に関する記事]]
[[Category:アンリ兄弟が発見した天体]]

title: アエミリア · 159 Aemilia

分類: 小惑星

軌道の種類: 小惑星帯

title: 発見

発見者: P. P. アンリ

title: 軌道要素と性質 · 元期:2010年7月23日 (JD 2,455,400.5)

title: 物理的性質

スペクトル分類: C / Ch

物理的性質: ■Template （■ノート ■解説） ■Project