text:
# Smyley Island
Smyley Island – pokryta lodem, antarktyczna wyspa na Morzu Bellingshausena.

## Opis
Wyspa położona jest na Morzu Bellingshausena, pomiędzy Carroll Inlet a Stange Sound, w południowej części cieśniny Ronne Entrance na północny wschód od półwyspu Rydberg Peninsula na Ziemi Ellswortha. Ma 68 km długości, a jej szerokość waha się od 14 do 38 km. Wyspa jest w całości pokryta lodem, nie jest zamieszkana.
Otoczona jest prawie w całości przez lodowiec szelfowy, przez co powstaje mylne wrażenie, że wyspa połączona jest z Ziemią Ellswortha. Struktura ta została dostrzeżona z samolotu przez pracowników United States Antarctic Service (USAS) w grudniu 1940 roku, którzy nie rozpoznali w niej wyspy. Rozciągający się na północ od wyspy lodowiec szelfowy nazwano początkowo „Cape Ashley Snow”, a później „Cape Smyley” na cześć Williama Hortona Smyleya, amerykańskiego kapitana statku Ohio do polowań na foki w latach 1841–1842. W 1842 roku Smyley odnalazł termometr pozostawiony w Pendulum Cove na Deception Island przez kapitana Henry’ego Fostera. Nazwa „Cape Smyley” została później wycofana, a dla wyspy przyjęto nazwę „Smyley Island”.
Na podstawie zdjęć satelitarnych z 2009 roku stwierdzono, że na północnym krańcu wyspy znajduje się kolonia pingwinów cesarskich licząca ponad 6000 osobników. Na tej podstawie BirdLife International uznaje tu obszar 497 ha za ostoję ptaków IBA (ANT204: Scorseby Head, Smyley Island).

title: Smyley Island

wikitext:
{{Wyspa infobox
 |nazwa               = Smyley Island
 |nazwa oryginalna    = Smyley Island
 |zdjęcie             = SmyleyIsland Terra MODIS.jpg
 |opis zdjęcia        =
 |kontynent           = [[Antarktyda]]
 |państwo             =
 |akwen               = [[Morze Bellingshausena]]
 |archipelag          =
 |powierzchnia        =
 |długość brzegu      =
 |najwyższy punkt     =
 |liczba ludności     =
 |rok                 =
 |gęstość zaludnienia =
 |kod mapy            = Antarktyda
 |współrzędne         = 72°55′S 78°0′W
 |mapa wyspy          =
 |opis mapy wyspy     =
 |commons             =
}}
'''Smyley Island'''{{r|ksng}} – pokryta lodem, [[Antarktyda|antarktyczna]] [[wyspa]] na [[Morze Bellingshausena|Morzu Bellingshausena]].

== Opis ==
Wyspa położona jest na [[Morze Bellingshausena|Morzu Bellingshausena]], pomiędzy [[Carroll Inlet]] a [[Stange Sound]], w południowej części cieśniny [[Ronne Entrance]] na północny wschód od półwyspu [[Rydberg Peninsula]] na [[Ziemia Ellswortha|Ziemi Ellswortha]]<ref name=":1" />. Ma 68 km długości, a jej szerokość waha się od 14 do 38 km<ref name=":1" />. Wyspa jest w całości pokryta lodem, nie jest zamieszkana<ref name=":1" />.

Otoczona jest prawie w całości przez [[lodowiec szelfowy]], przez co powstaje mylne wrażenie, że wyspa połączona jest z Ziemią Ellswortha<ref name=":1" />. Struktura ta została dostrzeżona z samolotu przez pracowników [[United States Antarctic Program|United States Antarctic Service]] (USAS) w grudniu 1940 roku, którzy nie rozpoznali w niej wyspy<ref name=":1" />. Rozciągający się na północ od wyspy lodowiec szelfowy nazwano początkowo „Cape Ashley Snow”, a później „Cape Smyley” na cześć Williama Hortona Smyleya, amerykańskiego kapitana statku ''Ohio'' do polowań na foki w latach 1841–1842<ref name=":1" />. W 1842 roku Smyley odnalazł termometr pozostawiony w [[Pendulum Cove]] na [[Deception Island]] przez kapitana Henry’ego Fostera<ref name=":1" />. Nazwa „Cape Smyley” została później wycofana, a dla wyspy przyjęto nazwę „Smyley Island”<ref name=":1" />.

Na podstawie zdjęć satelitarnych z 2009 roku stwierdzono, że na północnym krańcu wyspy znajduje się kolonia [[Pingwin cesarski|pingwinów cesarskich]] licząca ponad 6000 osobników<ref name=":3" />. Na tej podstawie [[BirdLife International]] uznaje tu obszar 497 ha za [[Ostoje ptaków IBA|ostoję ptaków IBA]] (ANT204: Scorseby Head, Smyley Island)<ref name=":3" />.

== Przypisy ==
{{Przypisy|
* <ref name=ksng>{{cytuj pismo |url=http://ksng.gugik.gov.pl/pliki/zeszyty/zeszyt_08.pdf |czasopismo=Nazewnictwo geograficzne Świata|tytuł= Antarktyka |wolumin=8 |wydawca=[[Główny Urząd Geodezji i Kartografii]]|strony = 24 |rok=2006| data dostępu = 2018-06-30}}</ref>
* <ref name=":1">{{Cytuj stronę | url = https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=Smyley+Island&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR&submit_btn=Start+search | tytuł = Smyley Island | autor = COMPOSITE GAZETTEER OF ANTARCTICA | język = en | data dostępu = 2018-06-30}}</ref>
* <ref name=":3">{{Cytuj książkę | autor = Harris, C.M., Lorenz, K., Fishpool, L.D.C., Lascelles, B., Cooper, J., Coria, N.R., Croxall, J.P., Emmerson, L.M., Fijn, R.C., Fraser, W.L., Jouventin, P., LaRue, M.A., Le Maho, Y., Lynch, H.J., Naveen, R., Patterson-Fraser, D.L., Peter, H.-U., Poncet, S., Phillips, R.A., Southwell, C.J., van Franeker, J.A., Weimerskirch, H., Wienecke, B., & Woehler, E.J. | tytuł = Important Bird Areas in Antarctica, 2015 | wydawca = BirdLife International and Environmental Research & Assessment Ltd | miejsce = Cambridge | strony = 287 | język = en | data = 2015 | url = https://www.researchgate.net/profile/Ben_Lascelles/publication/277638054_Important_Bird_Areas_in_Antarctica_2015/links/559e543808aeb45d17162461/Important-Bird-Areas-in-Antarctica-2015.pdf | doi = 10.13140/RG.2.1.1554.2884}}</ref>
}}

{{Kontrola autorytatywna}}

[[Kategoria:Bezludne wyspy Antarktyki]]

title: Smyley Island

Kontynent: Antarktyda

Akwen: Morze Bellingshausena


text:
# گسل کوهبنان
گسل کوهبنان یکی از گسل‌های ایران مرکزی است که طول آن تا ۹۰۰ کیلومتر برآورد می‌شود و راستای عمومی آن شمال‌غربی–جنوب‌شرقی است و ممکن است ادامه جنوبی گسل کلمرد باشد. در شمال کوهبنان (شمال کرمان)، این گسل ارتفاعات سنگی را از رسوبات آبرفتی جوان جدا می‌کند. حرکت این گسل در کامبرین، پالئوزوئیک، تریاس و پلیو–پلیستوسن آشکار است. نوع حرکت گسل تلفیقی از راست‌گرد و راندگی است و به‌نظر می‌رسد یک گسل معکوس پرشیب باشد، که به سمت شمال‌شرقی شیب دارد. گسل کوهبنان رسوبات کواترنری را بریده و می‌توان آن را گسلی فعال تلقی کرد که با زمین‌لرزه‌ها و گسلش جوان همراه است.

wikiname: fawiki

title: گسل کوهبنان

in_language: fa

wikitext:
{{جعبه اطلاعات گسل
| نام              = گسل کوهبنان
| تصویر            =Iran_Faults_map.svg
| عنوان تصویر      =
|اندازه تصویر      = 300px
| کشور             = ایران
| استان            = [[استان کرمان|کرمان]]
| ایالت            =
| موقعیت جغرافیایی = [[ایران مرکزی]]
| درازا            = حدود ۹۰۰ کیلومتر
| امتداد           =شمال‌غربی–جنوب‌شرقی
| شیب              = به سمت شمال‌شرقی
| گونه          =راست‌گرد و راندگی
| لرزه‌خیزی         = فعال
}}
'''گسل کوهبنان''' یکی از [[گسل]]های [[ایران مرکزی]] است که طول آن تا ۹۰۰ کیلومتر برآورد می‌شود و راستای عمومی آن شمال‌غربی–جنوب‌شرقی است و ممکن است ادامه جنوبی [[گسل کلمرد]] باشد. در شمال [[کوهبنان]] (شمال [[کرمان]])، این گسل ارتفاعات سنگی را از رسوبات [[آبرفت]]ی جوان جدا می‌کند. حرکت این گسل در [[کامبرین]]، [[پالئوزوئیک]]، [[تریاس]] و [[پلیوسن|پلیو]]–[[پلیستوسن]] آشکار است. نوع حرکت گسل تلفیقی از راست‌گرد و [[راندگی]] است و به‌نظر می‌رسد یک گسل معکوس پرشیب باشد، که به سمت شمال‌شرقی شیب دارد. گسل کوهبنان رسوبات [[کواترنری]] را بریده و می‌توان آن را گسلی فعال تلقی کرد که با زمین‌لرزه‌ها و گسلش جوان همراه است.<ref>{{یادکرد کتاب |نام خانوادگی=آقانباتی |نام=سیدعلی |کتاب=زمین‌شناسی ایران | ناشر=سازمان زمین‌شناسی و اکتشافات معدنی کشور |سال= ۱۳۸۳|مکان= |شابک=۹۶۴-۶۱۷۸-۱۳-۸}}</ref>

== منابع ==
{{پانویس}}
{{گسل‌های مهم ایران}}

{{زمین‌شناسی-خرد}}

[[رده:گسل‌های استان کرمان]]

title: گسل کوهبنان

کشور: ایران

title: ویژگی‌ها

درازا: حدود ۹۰۰ کیلومتر

امتداد: شمال‌غربی–جنوب‌شرقی

شیب: به سمت شمال‌شرقی

title: زمین‌ساخت

وضعیت: فعال

نوع: راست‌گرد و راندگی


text:
# Snelfietsroute F20
De F20 of snelfietsroute Gouda-Rotterdam is een geplande fietssnelweg in de provincie Zuid-Holland. De route zal Gouda verbinden met Rotterdam Centrum via Moordrecht, Nieuwerkerk aan den IJssel, Capelle aan den IJssel en de wijken Kralingen en Crooswijk in Rotterdam. De naam verwijst naar de A20, die tussen Rotterdam en Gouda ligt. De verwachting is dat de route in 2022 gereed is.
Het doel van de snelfietsroute is om een alternatief te bieden voor de A20 en de provinciale wegen N210 en N219 zodat reizigers vaker de fiets nemen in plaats van de auto.
De route wordt ruim 21 km lang. De kosten voor de aanleg zijn geraamd op 4.700.000 euro.
Naar aanleiding van het voorgestelde tracé ontstonden zorgen bij omwonenden van de Oost- en Westringdijk in Moordrecht over het drukker worden van verkeer op de dijkwegen. Naar aanleiding van deze zorgen gaf gemeente Zuidplas in 2020 opdracht tot een onderzoek naar het beter en veiliger benutten van de bestaande wegen en (fiets)paden. Hierin worden drie mogelijke tracés door de gemeente onderzocht.

wikiname: nlwiki

title: Snelfietsroute F20

in_language: nl

wikitext:
{{Infobox straat
| straatnaam            = F20
| locatie               = [[Gouda]], [[Moordrecht]], [[Nieuwerkerk aan den IJssel]], [[Capelle aan den IJssel]], [[Rotterdam]]
| begin                 = Rotterdamseweg/Ruige Weteringpad (Gouda)
| lengte                = 21 km
| eind                  = Pompenburg (Rotterdam)
| bouwjaar              = 2019-2022
| afbeelding            = Snelfietsroute F20.png
| onderschrift          = Voorgesteld tracé (niet definitief)
}}

De '''F20''' of '''snelfietsroute Gouda-Rotterdam''' is een geplande [[fietssnelweg]] in de provincie [[Zuid-Holland]]. De route zal [[Gouda]] verbinden met [[Rotterdam Centrum]] via [[Moordrecht]], [[Nieuwerkerk aan den IJssel]], [[Capelle aan den IJssel]] en de wijken [[Kralingen]] en [[Crooswijk]] in [[Rotterdam]]. De naam verwijst naar de [[Rijksweg 20|A20]], die tussen Rotterdam en Gouda ligt. De verwachting is dat de route in 2022 gereed is.<ref>{{Citeer web|url=https://www.gouda.nl/gouda-werkt-aan-de-stad/doorfietsroute-rotterdam-gouda/|titel=Doorfietsroute Rotterdam – Gouda|bezochtdatum=20 mei 2021|auteur=Gemeente Gouda|archiefdatum=20 mei 2021|archiefurl=https://web.archive.org/web/20210520134459/https://www.gouda.nl/gouda-werkt-aan-de-stad/doorfietsroute-rotterdam-gouda/|dodeurl=ja}}</ref><ref>{{Citeer web|url=https://indebuurt.nl/gouda/gemeente/op-de-fiets-naar-rotterdam-zo-gaar-de-nieuwe-fietssnelweg-eruitzien~106648/|titel=Op de fiets naar Rotterdam: zo gaat de nieuwe fietssnelweg eruitzien|bezochtdatum=20 mei 2021|auteur=indebuurt.nl|achternaam=Spooren|voornaam=Kirsten|datum=15 september 2020}}</ref>

Het doel van de snelfietsroute is om een alternatief te bieden voor de A20 en de provinciale wegen [[Provinciale weg 210|N210]] en [[Provinciale weg 219|N219]] zodat reizigers vaker de fiets nemen in plaats van de auto.<ref>{{Citeer web|url=https://www.zuid-holland.nl/onderwerpen/verkeer-vervoer/samen-verder-fietsen/verbeteren/aanleg-0/|titel=Aanleg snelfietsroute F20 Gouda-Rotterdam|bezochtdatum=20 mei 2021|auteur=Provincie Zuid-Holland}}</ref>

De route wordt ruim 21 km lang.<ref>{{Citeer nieuws|achternaam=Gouds Dagblad|datum=17 september 2020|titel=Aanleg snelfietsroute F20 Gouda-Rotterdam|bezochtdatum=20 mei 2021|url=https://goudsdagblad.nl/Lokaal/aanleg-snelfietsroute-f20-gouda-rotterdam}}</ref> De kosten voor de aanleg zijn geraamd op 4.700.000 euro.<ref>{{Citeer nieuws|achternaam=van den Belt|voornaam=Pieter|datum=17 mei 2019|titel=Vanaf 2021 sneller met fiets van Gouda naar Rotterdam|bezochtdatum=20 mei 2021|url=https://www.ad.nl/gouda/vanaf-2021-sneller-met-fiets-van-gouda-naar-rotterdam~a7b143a7/}}</ref>

Naar aanleiding van het voorgestelde tracé ontstonden zorgen bij omwonenden van de Oost- en Westringdijk in Moordrecht over het drukker worden van verkeer op de dijkwegen.<ref>{{Citeer nieuws|achternaam=Schilthuizen|voornaam=Peter|datum=14 juni 2019|titel=Onrust in Moordrecht over mogelijke fietssnelweg voor de deur|bezochtdatum=20 mei 2021|url=https://www.ad.nl/gouda/onrust-in-moordrecht-over-mogelijke-fietssnelweg-voor-de-deur~a129470c/}}</ref> Naar aanleiding van deze zorgen gaf [[Zuidplas (gemeente)|gemeente Zuidplas]] in 2020 opdracht tot een onderzoek naar het beter en veiliger benutten van de bestaande wegen en (fiets)paden.<ref>{{Citeer nieuws|achternaam=Schilthuizen|voornaam=Peter|datum=18 juli 2019|titel=Besluit snelfietsroute Gouda-Rotterdam uitgesteld na zorgen in Moordrecht|bezochtdatum=20 mei 2021|url=https://www.ad.nl/gouda/besluit-snelfietsroute-gouda-rotterdam-uitgesteld-na-zorgen-in-moordrecht~af017dae/}}</ref><ref>{{Citeer nieuws|achternaam=Gouwe IJssel Nieuws|datum=3 september 2020|titel=Veiligheid en oplossen knelpunten centraal bij besluit over fietsroute in Zuidplas|bezochtdatum=20 mei 2021|url=http://gouweijsselnieuws.nl/2020/09/03/veiligheid-en-oplossen-knelpunten-centraal-bij-besluit-over-fietsroute-in-zuidplas/}}</ref><ref>{{Citeer nieuws|achternaam=Gouwe IJssel Nieuws|datum=23 november 2020|titel=Onderzoek naar drie sporen voor snelfietsroute Rotterdam-Gouda door Zuidplas, kosten 55.000 €|bezochtdatum=22 mei 2021|url=https://gouweijsselnieuws.nl/2020/11/23/onderzoek-naar-drie-sporen-voor-snelfietsroute-rotterdam-gouda-door-zuidplas-kosten-55-000-e/}}</ref> Hierin worden drie mogelijke tracés door de gemeente onderzocht.

{{Appendix}}

[[Categorie:Fietssnelweg in Nederland|#020]]
[[Categorie:Fietsen in Zuid-Holland|#020]]
[[Categorie:Weg in Zuid-Holland]]

title: Geografische informatie

Locatie: Gouda, Moordrecht, Nieuwerkerk aan den IJssel, Capelle aan den IJssel, Rotterdam

Eind: Pompenburg (Rotterdam)

Lengte: 21 km

title: Algemene informatie

Portaal: Steden


text:
# 2020. Безлюдна країна
2020. Безлюдна країна (англ. 2020 #deserted country) — псевдодокументальний повнометражний художній фільм режисера Корнія Грицюка знятий в Україні.
Фільм вийшов в український обмежений кінопрокат 22 листопада 2018.

## Сюжет
Дія стрічки розгортається в найближчому майбутньому. Канадський режисер з українським корінням Метью Смаглюк вирішує відвідати землю предків та згодом опиняється в незвичних умовах. Унаслідок певних міжнародних договорів жителям України відкриваються кордони до всього світу. Розчаровані своєю країною, обтяжені численною кількістю невирішених проблем, вони нарешті можуть вільно відвідати будь-який куточок світу. Відтак, за декілька тижнів наша країна опиняється порожньою. Її жителі на радощах покидають її територію в пошуках кращого життя.
Тим часом герой намагається знайти когось з тих, хто залишився. Протягом тривалої експедиції йому та його знімальній команді вдається знайти лише вісьмох людей, які залишилися на рідній землі.

## У ролях
У фільмі взяли участь наступні актори:
- Андрій Куликов — Тарас Войтенко, президент України
- Катерина Кольцова — Тоня Вишневська, російськомовна фотомодель родом зі Львова
- Олена Демченко — Олена Демченко, бухгалтер та чиновниця з Запоріжжя; хранителька довідок у Держкомстаті
- Дмитро Абрамов — Ван Хай Лау, китайський дослідник з Полтави
- Ігор Салімонов — Ден «Череп» Романенко, заблукалий проросійський бойовик
- Микита Панісов / Анна Кравченко — Л'на та Олег Чупи, молоді фрілансери: блогерка та IT-фахівець родом з Дніпра
- Віктор Манза — Віктор Полегенько, інженер з Одеси
- Борис Абрамов — Забайкальський, бізнесмен
- Олексій Пєтухов — коментатор-вчений

А також Гліб Буряк в епізодичній ролі.

## Виробництво та кошторис
Це дебютна повнометражна стрічка режисера Корнія Грицюка. Знімальній процес тривав 35 днів, які розтягнулися на рік, адже зйомки проходили тільки у вихідні. Кошторис фільму за деякими даними склав $375 (₴10 тис.).

## Реліз
Кінострічка вперше була представлена 30 травня 2018 року на 47-му Київському кінофестивалі «Молодість» у рамках програми «Forma». Згодом стрічку також було представлено 8 листопада 2018 року на Strasburg Film Festival у рамках програми «Close up UA» та 9 листопада 2018 року на FilmFestival Cottbus у рамках програми «Box Office Brewery».
Фільм вийшов в обмежений український кінопрокат 22 листопада 2018.
Фільм з'явився на VOD-платформі Takflix 1 січня 2020 року.

## Відгуки кінокритиків
Фільм отримав переважно негативні відгуки від українських кінокритиків.
Ігор Грабович у «Детекторі медіа» вказав, що «Окремі персонажі цього фільму здаються необов'язковими, деякі надто гротескними, проте фактично жоден із них не співвідноситься зі злободенною для сучасної України публічною чи знаковою постаттю». Але головний недолік фільму, на думку Грабовича, в тому, що в фільмі ніхто не тужить за минулим (а це характерна риса кінокартин такого типу), тому Україна фактично знецінюється.
Юрій Самусенко з інтернет-видання «Moviegram» відгукнувся, що фільм «сируватий», але в ньому через різних персонажів звучить одна думка — людини, що «любить свою землю не за традиційне та властиве нашій країні „це моя земля, я тут і помру“, а за різноманіття, всі плюси і негаразди».
Олег Вергеліс із «DT.UA» писав, що мета картини — це збудження, роздратування, резонанс, і з цим вона справляється.

wikiname: ukwiki

title: 2020. Безлюдна країна

in_language: uk

wikitext:
{{Фільм
| вид               =
| українська назва  = 2020. Безлюдна країна
| оригінальна назва = 2020 #deserted country
| зображення        = 2020 bezliudna krayina (UKR poster, 2018).jpg
| зображення розмір =
| підпис            = Офіційний український постер
| жанр              = псевдодокументальний фільм
| режисер           = Корній Грицюк
| продюсер          = Анна Паленчук
Корній Грицюк
Наталія Орлова
[[Лазаревич Кирило Олександрович|Кирило Лазаревич]]
| сценарист         = Корній Грицюк
| на основі         =
| актори            = [[Куликов Андрій Вікторович|Андрій Куликов]]
| актори озвучення  =
| композитор        = Данило Окулов
| музика            =
| оператор          = [[Лазаревич Кирило Олександрович|Кирило Лазаревич]]
| художник          =
| костюмер          =
| монтаж            =
| оповідач          =
| кінокомпанія      = 435 Films
| дистриб'ютор      = 86PROKAT
| тривалість        = 70 хв
| мова              = {{російська}}<ref>у фільмі також присутня невелика кількість реплік українською</ref>
| озвучення українською =
| країни            =
| рік               = 2018
| дата виходу       = [[30 травня]] 2018 {{small|([[МКФ «Молодість»]])}}
[[22 листопада]] [[2018]] {{small|(Україна)}}
| кошторис          = [[$]]375 ([[₴]]10 тис.)
| касові збори      =
| imdb_id           = 8526316
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
}}

'''2020. Безлюдна країна''' ({{lang-en|2020 #deserted country}}) — [[псевдодокументальний фільм|псевдодокументальний]] [[повнометражний фільм|повнометражний]] художній фільм режисера Корнія Грицюка знятий в Україні<ref>[https://web.archive.org/web/20191225192446/https://dzygamdb.com/uk/site/films-single?id=13&search=безлюдна%20країна 2020. Безлюдна країна]. DzygaMDB, 2019</ref>.

Фільм вийшов в український [[обмежений кінопрокат]] [[22 листопада]] [[2018]]<ref name="UI" />.

== Сюжет ==
Дія стрічки розгортається в найближчому майбутньому. Канадський режисер з українським корінням Метью Смаглюк вирішує відвідати землю предків та згодом опиняється в незвичних умовах. Унаслідок певних міжнародних договорів жителям України відкриваються кордони до всього світу. Розчаровані своєю країною, обтяжені численною кількістю невирішених проблем, вони нарешті можуть вільно відвідати будь-який куточок світу. Відтак, за декілька тижнів наша країна опиняється порожньою. Її жителі на радощах покидають її територію в пошуках кращого життя.

Тим часом герой намагається знайти когось з тих, хто залишився. Протягом тривалої експедиції йому та його знімальній команді вдається знайти лише вісьмох людей, які залишилися на рідній землі.

== У ролях ==
У фільмі взяли участь наступні актори:<ref>[https://style.nv.ua/ukr/kultura/2020-bezljudna-krajina-separatist-bukhhalter-ta-inzhener-hid-po-herojam-i-kharakteram-2508919.html 2020 Безлюдна країна. Сепаратист, бухгалтер та інженер — гід по героях і характерах] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190320004850/https://style.nv.ua/ukr/kultura/2020-bezljudna-krajina-separatist-bukhhalter-ta-inzhener-hid-po-herojam-i-kharakteram-2508919.html |date=20 березня 2019 }}. nv.ua/ukr/, 22 листопада 2018</ref><ref>[https://web.archive.org/web/20190320011702/http://koronakarpat.com.ua/VII-tmktf/movies/213/ 2020] // Корона Карпат, 2018</ref>
* [[Куликов Андрій Вікторович|Андрій Куликов]] — ''Тарас Войтенко, президент України''
* Катерина Кольцова — ''Тоня Вишневська, російськомовна фотомодель родом зі Львова''
* Олена Демченко — ''Олена Демченко, бухгалтер та чиновниця з Запоріжжя; хранителька довідок у Держкомстаті''
* Дмитро Абрамов — ''Ван Хай Лау, китайський дослідник з Полтави''
* Ігор Салімонов — ''Ден «Череп» Романенко, заблукалий проросійський бойовик''
* Микита Панісов / Анна Кравченко — ''Л'на та Олег Чупи, молоді фрілансери: блогерка та IT-фахівець родом з Дніпра''
* Віктор Манза — ''Віктор Полегенько, інженер з Одеси''
* Борис Абрамов — ''Забайкальський, бізнесмен''
* [[Пєтухов Олексій Васильович|Олексій Пєтухов]] — ''коментатор-вчений''

А також Гліб Буряк в епізодичній ролі.

== Виробництво та кошторис ==
Це дебютна повнометражна стрічка режисера Корнія Грицюка. Знімальній процес тривав 35 днів, які розтягнулися на рік, адже зйомки проходили тільки у вихідні. Кошторис фільму за деякими даними склав [[$]]375<ref>[https://web.archive.org/web/20190319233851/https://gazeta.ua/articles/culture/_u-krayini-zalishilos-visim-cholovik-pokazali-pershij-ukrayinskij-psevdodokumentalnij-film/840393  У країні залишилось вісім чоловік: показали перший українській псевдодокументальний фільм]. Gazeta.ua, 3 червня 2018</ref> ([[₴]]10 тис.)<ref name="den">Олег Вергеліс. [https://web.archive.org/web/20190320002708/https://projects.dt.ua/ART/kino-i-cirk-numerologiya-296406_.html Кіно і цирк. Нумерологія]. День, 9 грудня 2018</ref>.

== Реліз ==
Кінострічка вперше була представлена 30 травня 2018 року на [[47-й Київський міжнародний кінофестиваль «Молодість»|47-му Київському кінофестивалі «Молодість»]] у рамках програми «Forma»<ref>[https://web.archive.org/web/20190320023241/https://molodist.com/film/?fid=2451 20/20 Deserted Country (20/20 Безлюдна країна)]. KIFF, 2018</ref><ref>[https://web.archive.org/web/20190319232823/https://espreso.tv/news/2018/05/30/na_quotmolodostiquot_pokazhut_pershyy_ukrayinskyy_psevdodokumentalnyy_film На «Молодості» покажуть перший український псевдодокументальний фільм]. espreso.tv, 30 травня 2018</ref>. Згодом стрічку також було представлено 8 листопада 2018 року на Strasburg Film Festival у рамках програми «Close up UA» та 9 листопада 2018 року на [[FilmFestival Cottbus]] у рамках програми «Box Office Brewery»<ref>[https://web.archive.org/web/20190319232403/https://strasburgfilm.com/2020-deserted-country/?v=7516fd43adaa 2020 #deserted country]. Strasburg Film Festival, 2018 {{ref-en}}</ref><ref>[https://web.archive.org/web/20190319231622/http://www.filmfestivalcottbus.de/en/festival-en/program-en/sections-en/movie/1554.html 2020 #deserted country]. FilmFestival Cottbus, 2018 {{ref-en}}</ref><ref>[https://web.archive.org/web/20190319233841/http://www.filmfestivalcottbus.de/en/festival-en/program-en/program/413.html Close up UA]. FilmFestival Cottbus, 2018 {{ref-en}}</ref>.

Фільм вийшов в обмежений український кінопрокат [[22 листопада]] [[2018]]<ref name="UI">[https://web.archive.org/web/20190319233355/https://ua.interfax.com.ua/news/press-conference/547167.html Псевдодокументальний фільм про те, як Україна стала практично безлюдною через відкриття кордонів у 2020 році, вийде в прокат 22 листопада]. Інтерфакс Україна, 22.11.2018</ref>.

Фільм з'явився на VOD-платформі [[Такфлікс|Takflix]] 1 січня 2020 року<ref>[https://web.archive.org/web/20191225191551/https://www.epravda.com.ua/news/2019/12/25/655304/ У січні відкриється нова українська стрімінгова платформа]. epravda.com.ua, 25 грудня 2019</ref>.

== Відгуки кінокритиків ==
Фільм отримав переважно негативні відгуки від українських кінокритиків<ref name=":0">Ігор Грабович. [https://detector.media/kritika/article/142791/2018-11-23-2020-bezlyudna-kraina-yakoi-ne-shkoda/ «2020»: безлюдна країна, якої не шкода] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190223020436/https://detector.media/kritika/article/142791/2018-11-23-2020-bezlyudna-kraina-yakoi-ne-shkoda/ |date=23 лютого 2019 }}. [[Детектор медіа]], 23 листопада 2018</ref><ref name=":1">Юрій Самусенко. [https://web.archive.org/web/20190319232450/https://moviegram.com.ua/2020desertedcountry/ «2020. Безлюдна країна»: мок'юментарі про міграцію та пошуки кращої долі]. Moviegram, 21.11.18</ref><ref name="den"/>.

Ігор Грабович у «[[Детектор медіа|Детекторі медіа]]» вказав, що «Окремі персонажі цього фільму здаються необов'язковими, деякі надто гротескними, проте фактично жоден із них не співвідноситься зі злободенною для сучасної України публічною чи знаковою постаттю». Але головний недолік фільму, на думку Грабовича, в тому, що в фільмі ніхто не тужить за минулим (а це характерна риса кінокартин такого типу), тому Україна фактично знецінюється<ref name=":0" />.

Юрій Самусенко з інтернет-видання «Moviegram» відгукнувся, що фільм «сируватий», але в ньому через різних персонажів звучить одна думка — людини, що «любить свою землю не за традиційне та властиве нашій країні „це моя земля, я тут і помру“, а за різноманіття, всі плюси і негаразди»<ref name=":1" />.

[[Вергеліс Олег Анатолійович|Олег Вергеліс]] із «DT.UA» писав, що мета картини — це збудження, роздратування, резонанс, і з цим вона справляється<ref name="den" />.

== Джерела ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==

* {{imdb_id|8526316}}
* ''[https://planetakino.ua/lvov2/movies/2020_bezlyudna_kraina/ 2020. Безлюдна країна] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190223074223/https://planetakino.ua/lvov2/movies/2020_bezlyudna_kraina/ |date=23 лютого 2019 }}'' на сайті «[[Планета Кіно]]»
* ''[https://kino-teatr.ua/uk/film/2020-bezlyudna-krana-50243.phtml 2020. Безлюдна країна] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190223074249/https://kino-teatr.ua/uk/film/2020-bezlyudna-krana-50243.phtml |date=23 лютого 2019 }}'' на сайті «[[kino-teatr.ua/uk/]]»
* ''[https://web.archive.org/web/20190320001858/http://www.86.org.ua/2020-bezludna-krajina/ 2020. Безлюдна країна]'' на сайті українського дистриб'ютор «86PROKAT»
* ''[https://web.archive.org/web/20191225215623/http://435films.com.ua/index.php/portfolio-sticky/item/46-2020-desertedcountry 2020. Безлюдна країна]'' на сайті української компанії-виробника «435 Films»
* {{Facebook|desertedcountry2020}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Фільми-мок'юментарі]]
[[Категорія:Фільми України 2018]]
[[Категорія:Псевдодокументальні фільми]]
[[Категорія:Фільми російською мовою]]

title: 2020 #deserted country

2020 #deserted country: Офіційний український постер

Жанр: псевдодокументальний фільм

Режисер: Корній Грицюк

Продюсер: Анна Паленчук · Корній Грицюк · Наталія Орлова · Кирило Лазаревич

Сценарист: Корній Грицюк

У головних · ролях: Андрій Куликов

Оператор: Кирило Лазаревич

Композитор: Данило Окулов

Кінокомпанія: 435 Films

Тривалість: 70 хв

Мова: російська

Країна: Україна

Дата виходу: 30 травня 2018 (МКФ «Молодість») · 22 листопада 2018 (Україна)


text:
# Pau Factor
Pau Factor es el primer álbum recopilatorio de la cantante mexicana Paulina Rubio con su actual discográfica Universal Music, cuyo lanzamiento se realizó el 25 de noviembre de 2013 en Estados Unidos. En su única edición, el álbum recopila 13 temas de Rubio, siendo todos ellos del quinto al décimo álbum de estudio. La mayoría de los temas son de sus sencillos con más éxito comercial, en español e inglés. El álbum estuvo disponible en físco sólo para Estados Unidos y en digital para el resto del mundo. El álbum tuvo nula promoción por parte de la cantante ya que no incluye ningún tema inédito.

## Listado de canciones
- Edición estándar

| Pau Factor |                       |                             |          |  |
| N.º        | Título                | Productor(es) álbum         | Duración |  |
| 1.         | «Boys Will Be Boys»   | RedOne                      | 03:05    |  |
| 2.         | «Casanova»            | Marcello Azevedo            | 03:36    |  |
| 3.         | «Fire (Sexy Dance)»   | Jodi Marr                   | 03:29    |  |
| 4.         | «Say the Word»        | RedOne                      | 04:14    |  |
| 5.         | «Causa y efecto»      | Cachorro López              | 03:24    |  |
| 6.         | «Ni una sola palabra» | Cachorro López              | 03:52    |  |
| 7.         | «Te quise tanto»      | Emilio Estefan              | 04:05    |  |
| 8.         | «Lo haré por ti»      | Christian "C-Rod" Rodríguez | 04:41    |  |
| 9.         | «Dame otro tequila»   | Emilio Estefan Jr.          | 02:42    |  |
| 10.        | «El último adiós»     | Christian "C-Rod" Rodríguez | 04:48    |  |
| 11.        | «Y yo sigo aquí»      | Marcello Azevedo            | 04:14    |  |
| 12.        | «Yo no soy esa mujer» | Marcello Azevedo            | 03:45    |  |
| 13.        | «Don't Say Goodbye»   | Gen Rubin                   | 04:49    |  |

wikiname: eswiki

title: Pau Factor

in_language: es

wikitext:
{{Ficha de álbum
|nombre       = Pau Factor
|tipo         = [[Grandes éxitos]]
|artista      = [[Paulina Rubio]]
|lanzamiento  = {{bandera|Estados Unidos}} 25 de noviembre de 2013
|grabación    = 2000 — 2012
|género       = [[Pop latino]], [[Dance pop]], [[House (música)|House]], [[Power pop]]
|duración     = 50:50
|discográfica = [[Universal Music Group]] / Int'l Latin America / Universal Music Latino
|productor    = [[RedOne]], Marcello Azevedo, [[Cachorro López]], Chris Rodríguez, [[Emilio Estefan|Emilio Estefan, Jr.]], Gen Rubi / Cheryl Yie
|añoA         = 2011
|anterior     = [[Brava!]]
|añoAc        = 2013
|actual       = Pau Factor
|añoP         = 2018
|posterior    = [[Deseo (álbum de Paulina Rubio)|Deseo]]
}}

'''''Pau Factor''''' es el primer [[álbum recopilatorio]] de la [[cantante]] [[Pueblo mexicano|mexicana]] [[Paulina Rubio]] con su actual discográfica [[Universal Music]], cuyo lanzamiento se realizó el 25 de noviembre de 2013 en [[Estados Unidos]]. En su única edición, el álbum recopila 13 temas de Rubio, siendo todos ellos del quinto al décimo [[álbum de estudio]]. La mayoría de los temas son de sus sencillos con más éxito comercial, en español e inglés. El álbum estuvo disponible en físco sólo para Estados Unidos y en digital para el resto del mundo. El álbum tuvo nula promoción por parte de la cantante ya que no incluye ningún tema inédito.

== Listado de canciones ==
* '''Edición estándar'''

{{Lista de canciones
| ocultar      = no
| título       = ''Pau Factor''<ref>[https://itunes.apple.com/us/album/pau-factor/id744426903 Pau Factor en iTunes]</ref>
| extra_column = [[Productor discográfico|Productor(es)]]
álbum

| title1   = [[Boys Will Be Boys]]
| note1    =
| extra1   = [[RedOne]]
| length1  = 03:05
| album   = [[Bravísima]]

| title2   = [[Baila Casanova|Casanova]]
| note2    =
| extra2   = Marcello Azevedo
| length2  = 03:36

| title3   = Fire (Sexy Dance)
| note3    =
| extra3   = Jodi Marr
| length3  = 03:29

| title4   = Say the Word
| note4    =
| extra4   = [[RedOne]]
| length4  = 04:14

| title5   = [[Causa y efecto (canción)|Causa y efecto]]
| note5    =
| extra5   = [[Cachorro López]]
| length5  = 03:24

| title6   = [[Ni una sola palabra]]
| note6    =
| extra6   = [[Cachorro López]]
| length6  = 03:52

| title7   = [[Te quise tanto]]
| note7    =
| extra7   = [[Emilio Estefan]]
| length7  = 04:05

| title8   = [[Lo haré por ti]]
| note8    =
| extra8   = Christian "C-Rod" Rodríguez
| length8  = 04:41

| title9   = [[Dame otro tequila]]
| note9    =
| extra9   = [[Emilio Estefan]] Jr.
| length9  = 02:42

| title10  = [[El último adiós]]
| note10   =
| extra10  = Christian "C-Rod" Rodríguez
| length10 = 04:48

| title11  = [[Y yo sigo aquí]]
| note11   =
| extra11  = Marcello Azevedo
| length11 = 04:14

| title12  = [[Yo no soy esa mujer]]
| note12   =
| extra12  = Marcello Azevedo
| length12 = 03:45

| title13  = [[Don't Say Goodbye]]
| note13   =
| extra13  = Gen Rubin
| length13 = 04:49
}}

== Referencias ==
{{listaref|2}}

== Enlaces externos ==
* [http://www.paulinarubio.com/ Sitio web oficial de Paulina Rubio] {{Wayback|url=http://www.paulinarubio.com/ |date=20080307174827 }} PaulinaRubio.com

{{Control de autoridades}}
[[Categoría:Álbumes recopilatorios de Paulina Rubio]]
[[Categoría:Álbumes recopilatorios de 2013]]
[[Categoría:Álbumes en español]]

title: Grandes éxitos de Paulina Rubio

Publicación: 25 de noviembre de 2013

Género(s): Pop latino, Dance pop, House, Power pop

Discográfica: Universal Music Group / Int'l Latin America / Universal Music Latino

Productor(es): RedOne, Marcello Azevedo, Cachorro López, Chris Rodríguez, Emilio Estefan, Jr., Gen Rubi / Cheryl Yie

title: Cronología de Paulina Rubio

Brava! · (2011): Pau Factor · (2013) · Deseo · (2018)


text:
# Elymnias dara
Elymnias dara is a butterfly in the family Nymphalidae. It was described by William Burgess Pryer and William Lucas Distant in 1887. It is found in the Indomalayan realm.

## Subspecies
- E. d. dara (Borneo)
- E. d. albofasciata Staudinger, 1889 (Palawan)
- E. d. deminuta Staudinger, 1889 (East Java, Bali)
- E. d. bengena Fruhstorfer, 1907 (West Java)
- E. d. darina Fruhstorfer, 1907 (Sumatra, Peninsular Malaysia)
- E. d. daedalion (de Nicéville, 1890) (Burma: Tenasserim, Thailand)

wikiname: enwiki

title: Elymnias dara

in_language: en

wikitext:
{{Short description|Species of butterfly}}
{{Speciesbox
|image = Daedalion deNic1907OD.jpg
|image_caption = ''Elymnias dara daedalion''
|genus = Elymnias
|species = dara
|authority = [[William Lucas Distant|Distant]] & [[William Burgess Pryer|Pryer]], 1887<ref>Distant & Pryer, 1887 On the Rhopalocera of Northern Borneo. Part I & II ''Annals and Magazine of Natural History'' (5) 19 (109): 41-56, (112): 264-275</ref>
|synonyms =
*''Elymnias albofasciata'' Staudinger, 1889
*''Elymnias albofasciata var. deminuta'' Staudinger, 1889
*''Dyctis daedalion'' de Nicéville, 1890
}}

'''''Elymnias dara''''' is a [[butterfly]] in the family [[Nymphalidae]]. It was described by [[William Burgess Pryer]] and [[William Lucas Distant]] in 1887. It is found in the [[Indomalayan realm]].<ref>[[Adalbert Seitz|Seitz, A.]], 1912-1927. ''Die Indo-Australien Tagfalter Grossschmetterlinge Erde'' 9</ref>

==Subspecies==
*''E. d. dara'' (Borneo)
*''E. d. albofasciata'' Staudinger, 1889 (Palawan)
*''E. d. deminuta'' Staudinger, 1889 (East Java, Bali)
*''E. d. bengena'' Fruhstorfer, 1907 (West Java)
*''E. d. darina'' Fruhstorfer, 1907 (Sumatra, Peninsular Malaysia)
*''E. d. daedalion'' (de Nicéville, 1890) (Burma: Tenasserim, Thailand)

==References==
{{Reflist}}

==External links==
{{Wikispecies}}
*[http://ftp.funet.fi/pub/sci/bio/life/insecta/lepidoptera/ditrysia/papilionoidea/nymphalidae/satyrinae/elymnias/ "''Elymnias'' Hübner, 1818"] at Markku Savela's ''Lepidoptera and Some Other Life Forms''

{{Taxonbar|from=Q13563587}}

[[Category:Elymnias]]
[[Category:Butterflies described in 1887]]
[[Category:Taxa named by William Lucas Distant]]
[[Category:Taxa named by William Burgess Pryer]]
[[Category:Butterflies of Borneo]]
[[Category:Butterflies of Java]]

{{Nymphalidae-stub}}

title: Scientific classification

Domain: Eukaryota

Kingdom: Animalia

Phylum: Arthropoda

Class: Insecta

Order: Lepidoptera

Family: Nymphalidae

Genus: Elymnias

Species: E. dara

title: Binomial name

Binomial name: Elymnias dara · Distant & Pryer, 1887

title: Synonyms

Synonyms: - Elymnias albofasciata Staudinger, 1889 - Elymnias albofasciata var. deminuta Staudinger, 1889 - Dyctis daedalion de Nicéville, 1890


text:
# 身体障害者標識
身体障害者標識（しんたいしょうがいしゃひょうしき）とは、道路交通法に基づく標識。2002年（平成14年）6月1日の道路交通法改正による障害者に係る免許の欠格事由の見直しに伴い導入された。

## 概要
デザインは川崎和男による。円形をしており、青地に白の四葉の植物をあしらった図案で、一般的には四葉マーク（よつばマーク）やクローバーマークの通称で呼ばれる。
肢体不自由であることを理由に運転免許に条件を付されている者であって、肢体不自由が自動車の運転に影響を及ぼすおそれがあるとき、運転車両前後の視認性の高い部分（地上0.4〜1.2m以内）に掲示して運転するよう務めなければならない。市販のものは、裏面が磁石になっていて車体に貼り付けることができる「マグネットタイプ」と、車内から窓ガラス等に貼り付けることができる「吸盤タイプ」の2種類が主に出回っている。
肢体不自由の障害を持った運転者が対象なので、内部疾患障害や聴覚・視覚障害者は対象外である。なお、普通自動車に掲示する事が努力義務となっており、掲示しないことによる罰則等はないが、肢体不自由が普通自動車の運転に影響を及ぼすおそれがあると運転者自身が判断する場合には、表示するように努めなければならないとされている。
聴覚に障害があることを理由に運転免許に条件を付されているものの場合は「聴覚障害者標識」の掲示を求められており、こちらは罰則付きの義務である。
なお、クローバーマークとして定着しているが、本物のクローバーの葉は丸い形をしており、葉がハート型の植物はカタバミである。

## 保護義務
初心運転者標識・高齢運転者標識・聴覚障害者標識と同様に、周囲の運転者はこの標識を掲示した車両を保護する義務を有し、幅寄せ・割り込み（やむを得ない場合は除く）などの行為を行なってはならないと定められており、掲示中の車両に対し幅寄せや割り込みをした場合、交通違反（初心運転者等保護義務違反や割り込み）となって処罰が下されることとなる。

## 紛らわしい標章等

### 国際シンボルマーク
上記の身体障害者標識よりも古く（1969年）から使われ、圧倒的に認知度がある、いわゆる「車椅子マーク」こと、「（障害者のための）国際シンボルマーク、International Symbol of Access」は、広く各種障害のある（障害者に限らず高齢者やケガ人なども含む）人々が利用できる建築物や施設であることを示す、世界共通のピクトグラムである。
日本国内では公益財団法人日本障害者リハビリテーション協会が商標登録（第1562455号）を行って管理しており、車椅子の意匠が描かれているマークが障害者優先駐車スペース・優先席・車椅子などの利用を考慮した多目的トイレなどに広く用いられている。しかし「車いす使用者だけ、あるいは肢体不自由者だけを対象としている」という誤解は多い。
あくまでも前記した通り、障害のある人々の利便が図られた建築物や施設の視認性向上や、健常者へ配慮を促すために用いるのであって、設備・装備の無い普通の車両に貼り付けることは、このマークの本来の使用方法からは乖離したものであり、ましてや障害者を示すマークではない。
本来の使用方法として車両に当マークを掲示するのであるならば、手もしくは足のみで操作する運転補助装置を装備した車両や、車椅子用のリフトやスロープ、もしくは回転式シートなど障害を緩和する何らかの設備の装備された車両、いわゆる「福祉車両」や、車椅子や高齢者などの乗降に配慮した低床バス（ノンステップバス）などに限られる。
多くの人々（健常者も、なかには障害者自身も）が勘違いしていると思われる使用方法として、このマークを車に貼って、障害者優先駐車スペースを利用し、あたかもこのマークが免罪符であるかのような使用法がなされている。しかし、このマーク自体にはなんら法的効果を無い。同財団のガイドラインによれば、「推奨しない行為ではあるが、このマークを障害の有する者が乗車する車両に掲示したとしても、車内に障害をもった者がいるということを意味するに過ぎない」としている。いわば譲り合いが円滑となるシンボルに過ぎないのである。自治体によっては、障害者用駐車スペースを利用できることを明示するために車内に掲示するステッカーを、ある一定の条件を有する人向けに発行しているところがある。

### Accessible Icon Project
2009年にアメリカで始まった草の根運動「Accessible Icon Project（略称：AIP）」により、上記国際標準の国際シンボルマーク（同プロジェクト曰く受動的でネガティブな印象を受ける）を、よりアクティブでポジティブなものに変えようと、アクティブな形にリデザインされたマークが2013年に発表され、ニューヨークのタクシーなどで使用されている。日本では一般社団法人 日本福祉車輌協会や、一般社団法人センターポール（パラアスリートの活動支援を行っている）などが普及に協力している。

### 駐車禁止等除外標章（身体障害者用）
駐車禁止等除外標章（身体障害者用）とは、公安委員会による駐車禁止規制が行われている道路の部分での駐車が可能となる標章である。道路交通法にのっとり、各都道府県公安委員会に申請・許可を受けて交付されるものであり、交付を受けた本人の使用する車両が駐車するにあたり、掲示するのが駐車禁止除外指定時の義務である。また2007年（平成19年）8月1日から従来のそれとは交付基準に変更が生じているので注意が必要である。除外標章を掲出しても除外の対象とならない場所も存在し、交付対象者も細かく規定されている。
この標章が掲示される車両の運転者は必ずしも交付を受けた本人でなくても構わないが、交付を受けた本人が同乗するなどして「使用」している必要がある。掲示するときは、運転者の連絡先または用務先を記した紙を標章とともに前面ガラスから見やすい位置に掲出しなければならない。警視庁によれば、紙の大きさは標章と同じ程度のB6判を推奨している。なお、使用に当たっては極力コインパーキングなどの路外駐車場を利用し、駐車する時間は最小限にするようにしなければならない。

wikiname: jawiki

title: 身体障害者標識

in_language: ja

wikitext:
{{混同|x1=[[国際シンボルマーク|車椅子マーク(国際シンボルマーク)]]や、蝶のような|聴覚障害者標識}}
{{law}}
[[画像:Shougai mark.jpg|thumb|300px|身体障害者標識（※地の色は青である）]]
'''身体障害者標識'''（しんたいしょうがいしゃひょうしき）とは、[[道路交通法]]<ref>道路交通法第71条の6第2項</ref>に基づく[[標識]]。[[2002年]]（[[平成]]14年）[[6月1日]]の道路交通法改正による[[障害者]]に係る免許の[[欠格事由]]の見直しに伴い導入された。

== 概要 ==
[[画像:Clover 2005 spring 001.jpg|thumb|200px|四つ葉のクローバー]]
[[画像:Katabami4.jpg|thumb|200px|四つ葉のカタバミ]]
デザインは[[川崎和男]]による<ref>[http://design.lemon-s.com/myalbum_photo.lid_232.html 身体障害者標識（クローバーマーク）：ロゴ：デザインデータベース]</ref>。[[円形]]をしており、[[青]]地に[[白]]の[[四葉]]の[[植物]]をあしらった図案で、一般的には'''四葉マーク'''（よつばマーク）や'''[[シャジクソウ属|クローバー]]マーク'''の通称で呼ばれる。

[[肢体不自由]]であることを理由に[[運転免許]]に条件を付されている者であって、肢体不自由が自動車の運転に影響を及ぼすおそれがあるとき、運転車両前後の視認性の高い部分（地上0.4〜1.2m以内）に掲示して運転するよう務めなければならない。市販のものは、裏面が[[磁石]]になっていて車体に貼り付けることができる「マグネットタイプ」と、車内から窓ガラス等に貼り付けることができる「吸盤タイプ」の2種類が主に出回っている。

肢体不自由の障害を持った運転者が対象なので、内部疾患障害や聴覚・視覚障害者は対象外である。なお、[[普通自動車]]に掲示する事が'''[[努力義務]]'''となっており、掲示しないことによる罰則等はないが、肢体不自由が普通自動車の運転に影響を及ぼすおそれがあると運転者自身が判断する場合には、表示するように努めなければならないとされている。

聴覚に障害があることを理由に運転免許に条件を付されているものの場合は「[[聴覚障害者標識]]」の掲示を求められており、こちらは罰則付きの義務である。

なお、クローバーマークとして定着しているが、本物の[[シャジクソウ属|クローバー]]の葉は丸い形をしており、葉がハート型の植物は[[カタバミ]]である。

== 保護義務 ==
[[初心運転者標識]]・[[高齢運転者標識]]・[[聴覚障害者標識]]と同様に、周囲の運転者はこの標識を掲示した車両を保護する義務を有し、幅寄せ・割り込み（やむを得ない場合は除く）などの行為を行なってはならないと定められており、掲示中の車両に対し幅寄せや割り込みをした場合、[[交通違反]]（初心運転者等保護義務違反や[[割り込み (運転)|割り込み]]）となって処罰が下されることとなる。

== 紛らわしい標章等 ==
=== 国際シンボルマーク ===
[[画像:International_Symbol_of_Access.svg|thumb|150px|1969年から使われている[[国際シンボルマーク]]]]
上記の身体障害者標識よりも古く（[[1969年]]）から使われ、圧倒的に認知度がある、いわゆる「'''車椅子マーク'''」こと、「（障害者のための）'''[[国際シンボルマーク]]'''、{{en|International Symbol of Access}}」<ref>[https://www8.cao.go.jp/shougai/mark/mark.html 障害者に関するマークについて]（[[内閣府]]）</ref>は、'''広く各種障害のある（障害者に限らず高齢者やケガ人なども含む）人々が利用できる建築物や施設'''であることを示す、[[世界]]共通の[[ピクトグラム]]である<ref>[http://www.jsrpd.jp/static/library/symbol01.txt 公益財団法人　日本障害者リハビリテーション協会HP内 - よくあるご質問と回答 - テキスト版]</ref>。

日本国内では[[公益財団法人]][[日本障害者リハビリテーション協会]]が商標登録（第1562455号）を行って管理しており<ref>[http://www.jsrpd.jp/static/symbol/index.html 国際シンボルマークについて]</ref>、<!-- 正方形に -->車椅子の意匠が描かれているマークが障害者優先駐車スペース・[[優先席]]・[[バリアフリー|車椅子などの利用を考慮した]][[便所|多目的トイレ]]などに広く用いられている。しかし「車いす使用者だけ、あるいは肢体不自由者だけを対象としている」という誤解は多い<ref>[http://www.dinf.ne.jp/doc/japanese/resource/other/z00014/z0001402.html 国際シンボルマークQ&A]Q3を参照。</ref>。

あくまでも前記した通り、障害のある人々の利便が図られた建築物や施設の視認性向上や、健常者へ配慮を促すために用いるのであって、設備・装備の無い普通の車両に貼り付けることは、このマークの本来の使用方法からは乖離したものであり、ましてや障害者を示すマークではない。

本来の使用方法として車両に当マークを掲示するのであるならば、手もしくは足のみで操作する[[運転補助装置]]を装備した車両や、車椅子用のリフトやスロープ、もしくは回転式シートなど障害を緩和する何らかの設備の装備された車両、いわゆる「[[福祉車両]]」や、車椅子や高齢者などの乗降に配慮した[[低床バス]]（[[ノンステップバス]]）などに限られる。

多くの人々（健常者も、なかには障害者自身も）が勘違いしていると思われる使用方法として、このマークを車に貼って、障害者優先駐車スペースを利用し、あたかもこのマークが[[免罪符]]であるかのような使用法がなされている。しかし、このマーク自体にはなんら法的効果を無い。同財団のガイドラインによれば、「推奨しない行為ではあるが、このマークを障害の有する者が乗車する車両に掲示したとしても、車内に障害をもった者がいるということを意味するに過ぎない」としている。いわば譲り合いが円滑となるシンボルに過ぎないのである。自治体によっては、障害者用駐車スペースを利用できることを明示するために車内に掲示するステッカーを、ある一定の条件を有する人向けに発行しているところがある<ref>[http://www.pref.niigata.lg.jp/shougaifukushi/1322686817925.html 「新潟県おもいやり駐車場制度」申請受付中]</ref>。

===Accessible Icon Project===
[[画像:Alternative Handicapped Accessible sign.svg|thumb|150px|2013年に再デザインされたマーク]]
2009年にアメリカで始まった草の根運動「Accessible Icon Project（略称：AIP）」により、上記国際標準の国際シンボルマーク（同プロジェクト曰く受動的でネガティブな印象を受ける）を、より[[wikt:アクティブ|アクティブ]]で[[ポジティブ]]なものに変えようと、アクティブな形にリデザインされたマークが2013年に発表され、[[ニューヨーク]]のタクシーなどで使用されている<ref>{{Cite web|和書|url=http://www.mirairo.co.jp/archives/2325 |title=株式会社ミライロ|publisher=|accessdate=2017-06-21}}</ref>。日本では一般社団法人 日本福祉車輌協会や<ref>{{Cite web|url=https://jwva.net/aip |title=Accessible Icon Project|publisher=一般社団法人 日本福祉車輌協会|accessdate=2017-06-21}}</ref>、一般社団法人センターポール（パラアスリートの活動支援を行っている）<ref>{{Cite web|和書|url=https://www.dreamnews.jp/press/0000126657/ |title=パラアスリートを支援するセンターポールが日本福祉車両協会とパートナーシップ契約を締結|publisher=一般社団法人センターポール、プレスリリース配信代行サービス『ドリームニュース』|accessdate=2017-06-21}}</ref>などが普及に協力している。

=== 駐車禁止等除外標章（身体障害者用） ===
[[File:駐車禁止等除外標章（身体障害者用）.jpg|thumb|300px|right|駐車禁止等除外標章（身体障害者用）]]
'''駐車禁止等除外標章'''（身体障害者用）とは、公安委員会による駐車禁止規制が行われている道路の部分での駐車が可能となる標章である。道路交通法にのっとり、各[[公安委員会|都道府県公安委員会]]に申請・許可を受けて交付されるものであり、交付を受けた本人の使用する車両が駐車するにあたり、掲示するのが駐車禁止除外指定時の義務である<ref name="keishicho-hp">[https://www.keishicho.metro.tokyo.lg.jp/tetsuzuki/kotsu/seido/jogai.html 駐車禁止等除外標章（身体障害者用）の使用方法及び申請手続について - 警視庁]</ref>。また[[2007年]]（平成19年）[[8月1日]]から従来のそれとは交付基準に変更が生じているので注意が必要である。除外標章を掲出しても除外の対象とならない場所も存在し<ref>[https://www.keishicho.metro.tokyo.lg.jp/tetsuzuki/kotsu/seido/jogai00.html 除外標章を掲出しても除外の対象とならない場所(例) - 警視庁]</ref>、交付対象者も細かく規定されている<ref>[https://web.archive.org/web/20090424020120/http://www.keishicho.metro.tokyo.jp/tetuzuki/form/pdf/kotsu/chusha021.pdf 身体障害者等用駐車禁止等除外標章交付対象者 - 警視庁]</ref>。

この標章が掲示される車両の運転者は必ずしも交付を受けた本人でなくても構わないが、交付を受けた本人が同乗するなどして「使用」している必要がある。掲示するときは、運転者の連絡先または用務先を記した紙を標章とともに前面ガラスから見やすい位置に掲出しなければならない。警視庁によれば、紙の大きさは標章と同じ程度のB6判を推奨している。なお、使用に当たっては極力コインパーキングなどの路外駐車場を利用し、駐車する時間は最小限にするようにしなければならない<ref name="keishicho-hp" />。

== 脚注 ==
{{脚注ヘルプ}}
<references group="12. ↑除外標章を提出しても除外の対象とならない場所（例）ー警視庁" />

[https://www.keishicho.metro.tokyo.lg.jp/tetsuzuki/kotsu/seido/jogai.html]<references group="13. ↑身体障害者等用駐車禁止等除外標章交付対象者ー警視庁" />[https://www.keishicho.metro.tokyo.lg.jp/tetsuzuki/kotsu/seido/jogai.html]<references group="^ 身体障害者等用駐車禁止等除外標章交付対象者 - 警視庁" responsive="" />[https://www.keishicho.metro.tokyo.lg.jp/tetsuzuki/kotsu/seido/jogai.html]<references group="13. ↑身体障害者等用駐車禁止等除外標章交付対象者ー警視庁" />[https://www.keishicho.metro.tokyo.lg.jp/tetsuzuki/kotsu/seido/jogai.html]<references group="^ 身体障害者等用駐車禁止等除外標章交付対象者 - 警視庁" responsive="" />[https://www.keishicho.metro.tokyo.lg.jp/tetsuzuki/kotsu/seido/jogai.html]<references group="^ 身体障害者等用駐車禁止等除外標章交付対象者 - 警視庁" responsive="" />

{{デフォルトソート:しんたいしようかいしやひようしき}}
[[Category:自動車の運転に関する制度]]
[[Category:道路交通]]
[[Category:障害者福祉]]


text:
# XIV Korpus
Il XIV Korpus, in cirillico Четрнаести српски корпус, in serbo-croato Četrnaesti srpski korpus ("Quattordicesimo corpo serbo"), è stata una formazione militare dell'Esercito Popolare di Liberazione della Jugoslavia che venne costituita il 6 settembre 1944 in Serbia orientale per contribuire alla sconfitta degli occupanti tedeschi e dei collaborazionisti cetnici, durante la Seconda guerra mondiale sul Fronte jugoslavo.

## Storia
Il XIV Korpus serbo venne formato ufficialmente il 6 settembre 1944 con la 23ª Divisione serba, la 25ª Divisione serba e la 45ª Divisione serba; il comando della nuova formazione venne assegnato a due esperti partigiani veterani della guerra di liberazione fin dai primi combattimenti del 1941; il comandante fu Radivoje Jovanović, mentre il commissario politico fu Radisav Nedeljković, famoso guerrigliero che aveva combattuto a fianco di Milovan Đilas durante i tragici giorni della battaglia della Sutjeska.
Nella composizione del XIV Korpus entrarono, a partire dalla metà di novembre 1944, anche la 2ª e la 3ª Brigata d'artiglieria che erano state appena costituite a Negotin, una brigata del genio, un battaglione di collegamento, uno squadrone di cavalleria, un gruppo da ricognizione e altre unità di supporto. Nel mese di settembre 1944 il XIV Korpus era costituito da circa 15.000 partigiani che divennero 36.000 il 18 novembre dopo l'arrivo delle unità di rinforzo. La nuova formazione inizialmente venne assegnata al quartier generale della Serbia mentre il 1º gennaio 1945 entrò a far parte della 2ª Armata jugoslava che era appena stata costituita. Da quel momento le divisioni del XIV Korpus vennero poste direttamente agli ordini dell'armata, tuttavia dalla documentazione disponibile risulta che il comando del corpo serbo continuò ad esistere. Nel gennaio 1945, la 2ª Brigata d'artiglieria venne trasferita alla 23ª Divisione, mentre la 3ª Brigata d'artiglieria venne assegnata alla 28ª Divisione della Slavonia.
Il XIV Korpus entrò in combattimento nella Serbia orientale dove inizialmente sconfisse completamente le formazioni cetniche ancora presenti sul terreno; subito dopo combatté con successo contro tedeschi e cetnici a Boljevac, Zaječar, Bor e Negotin, e il 12 settembre 1944 entrò per la prima volta in contatto con le truppe del 3° Fronte Ucraino dell'Armata Rossa che erano in avanzata da est dopo aver attraversato tutta la Romania. Il comandante del 3º Fronte Ucraino, il maresciallo Fëdor Ivanovič Tolbuchin, espresse grande apprezzamento per le qualità militari mostrate dalle formazioni partigiane del XIV Korpus, mentre nelle sue memorie di guerra il capo di stato maggiore del 3° Fronte Ucraino, generale Sergej Semënovič Birjuzov, dedicò un capitolo alle operazioni de XIV Korpus e diede una elevata valutazione sugli alleati jugoslavi.
Nella zona di operazioni del XIV Korpus erano concentrate le principali difese tedesche e in questa area era localizzato l'asse principale di penetrazione delle forze sovietiche impegnate nel settore jugoslavo del fronte orientale. In collaborazione con le unità pesanti dell'Armata Rossa, i partigiani del XIV Korpus riuscirono a sconfiggere completamente il Distaccamento operativo tedesco "Serbien" che subì pesanti perdite.
Nella seconda fase dell'offensiva di Belgrado, il XIV Korpus supportò le operazioni dell'Armata Rossa nel difficile territorio montuoso della Serbia orientale e accelerò la penetrazione nella valle della Velika Morava per avanzare verso la capitale jugoslava; in collaborazione con il LXXV Corpo d'armata sovietico, i partigiani del XIV Korpus affrontarono duri combattimenti. Nella terza fase dell'offensiva su Belgrado, la 23ª Divisione del XIV Korpus entrò a far parte del 1° "Gruppo d'armata" di Peko Dapčević e partecipò ai cruciali combattimenti nel settore di Avala e Vrčin; queste battaglie si conclusero con la distruzione del kampfgruppe tedesco "Stettner" che rappresentava la più pericolosa minaccia strategica per la manovra delle forze jugoslave e sovietiche. La 25ª Divisione invece avanzò insieme al LXXV Corpo sovietico verso Požarevac, mentre la 45ª Divisione liberò, in collaborazione con unità dell'Armata Rossa, le città di Paraćin, Aleksinac, Knjaževac, e contribuì alla conquista di Niš.
Dopo questi successi, il XIV Korpus, rinforzato dalla 17ª Divisione bosniaca orientale e dalla 2ª Divisione proletaria, proseguì le operazioni combattendo aspramente lungo le valli del fiume Ibar e della Morava occidentale, contro le truppe tedesche del XXXIV Corpo d'armata che proteggevano le vie di comunicazione utilizzate dal Gruppo d'armate E per la ritirata dei suoi reparti dalla Grecia. In questa fase, i partigiani del XIV Korpus sconfissero, insieme ai soldati sovietici del 68º Corpo di fucilieri, un importante raggruppamento di forze tedesche e liberarono, dopo violenti scontri, le città di Kraljevo e Čačak. Nei combattimenti successivi vennero liberate anche la valle della Morava occidentale e la città di Užice.
Dopo la conclusione della campagna di liberazione della Serbia, il XIV Korpus entrò a far parte della nuova 2ª Armata jugoslava e alla fine del 1944 sbaragliò nel settore di Tuzla la maggior parte delle formazioni cetniche concentrate in quella regione. All'inizio del nuovo anno 1945 i partigiani operarono contro le truppe tedesche che ancora occupavano la Bosnia orientale e respinsero un ultimo attacco nemico contro Tuzla. Nell'ultima fase della guerra il XIV Korpus, sempre inquadrato nella 2ª Armata, partecipò all'avanzata finale in Croazia e l'8 maggio 1945 collaborò alle operazioni per la liberazione di Zagabria.

wikiname: itwiki

title: XIV Korpus

in_language: it

wikitext:
{{unità militare
|Nome=Четрнаести српски корпус
''Četrnaesti srpski korpus''
XIV Korpus
XIV Corpo serbo
|Immagine=14. Korpus.jpg
|Didascalia= I partigiani del XIV Korpus entrano a [[Negotin]] nel settembre 1944
|Attiva= 1944-1945
|Nazione= {{simbolo|Yugoslav Partisans flag 1945.svg}} [[Jugoslavia]]
|Servizio= [[Esercito Popolare di Liberazione della Jugoslavia]]
|Tipo= [[Corpo d'armata]] [[partigiani|partigiano]]
|Ruolo=
|Dimensione= tra 15.000 e 36.000 partigiani
|Struttura_di_comando=
|Guarnigione= [[Serbia]] orientale (area di costituzione iniziale)
|Descrizione_guarnigione=
|Equipaggiamento=
|Descrizione_equipaggiamento=
|Soprannome=
|Patrono=
|Motto=
|Colori=
|Descrizione_colori=
|Marcia=
|Mascotte=
|Battaglie=[[Operazione Niš]]
[[Offensiva di Belgrado]]
[[Operazioni finali di liberazione della Jugoslavia]]
|Anniversari=
|Decorazioni=
|Onori_di_battaglia=

|Comandante_corrente=
|Descrizione_comandante_corrente=
|Capo_cerimoniale=
|Descrizione_capo_cerimoniale=
|Colonel_in_Chief=
|Descrizione_Colonel_in_Chief=
|Comandanti_degni_di_nota=[[Radivoje Jovanović]]
[[Radisav Nedeljković]]

|Simbolo=
|Descrizione_simbolo=
|Simbolo2=
|Descrizione_simbolo2=
|Simbolo3=
|Descrizione_simbolo3=
|Simbolo4=
|Descrizione_simbolo4=
|Ref= fonti citate nel corpo del testo
|Categoria=esercito}}

Il '''XIV Korpus''', in [[cirillico]] Четрнаести српски корпус, in [[lingua serbo-croata|serbo-croato]] ''Četrnaesti srpski korpus'' ("Quattordicesimo corpo serbo"), è stata una formazione militare dell'[[Esercito Popolare di Liberazione della Jugoslavia]] che venne costituita il 6 settembre 1944 in [[Serbia]] orientale per contribuire alla sconfitta degli occupanti tedeschi e dei collaborazionisti [[cetnici]], durante la [[Seconda guerra mondiale]] sul [[fronte jugoslavo (1941-1945)|Fronte jugoslavo]].

== Storia ==
Il XIV Korpus serbo venne formato ufficialmente il 6 settembre 1944 con la [[23ª Divisione serba]], la [[25ª Divisione serba]] e la [[45ª Divisione serba]]; il comando della nuova formazione venne assegnato a due esperti partigiani veterani della guerra di liberazione fin dai primi combattimenti del 1941; il comandante fu [[Radivoje Jovanović]], mentre il commissario politico fu [[Radisav Nedeljković]], famoso guerrigliero che aveva combattuto a fianco di [[Milovan Đilas]] durante i tragici giorni della [[battaglia della Sutjeska]].

Nella composizione del XIV Korpus entrarono, a partire dalla metà di novembre 1944, anche la 2ª e la 3ª Brigata d'artiglieria che erano state appena costituite a [[Negotin]], una brigata del genio, un battaglione di collegamento, uno squadrone di cavalleria, un gruppo da ricognizione e altre unità di supporto. Nel mese di settembre 1944 il XIV Korpus era costituito da circa 15.000 partigiani che divennero 36.000 il 18 novembre dopo l'arrivo delle unità di rinforzo. La nuova formazione inizialmente venne assegnata al quartier generale della Serbia mentre il 1º gennaio 1945 entrò a far parte della [[2ª Armata jugoslava]] che era appena stata costituita. Da quel momento le divisioni del XIV Korpus vennero poste direttamente agli ordini dell'armata, tuttavia dalla documentazione disponibile risulta che il comando del corpo serbo continuò ad esistere. Nel gennaio 1945, la 2ª Brigata d'artiglieria venne trasferita alla 23ª Divisione, mentre la 3ª Brigata d'artiglieria venne assegnata alla [[28ª Divisione della Slavonia]].

[[File:Radivoje Jovanović Bradonja.jpg|thumb|left|upright=0.7|[[Radivoje Jovanović]] fu il primo comandante del XIV Korpus]]

Il XIV Korpus entrò in combattimento nella Serbia orientale dove inizialmente sconfisse completamente le [[cetnici|formazioni cetniche]] ancora presenti sul terreno; subito dopo combatté con successo contro tedeschi e cetnici a [[Boljevac]], [[Zaječar]], [[Bor (Serbia)|Bor]] e [[Negotin]], e il 12 settembre 1944 entrò per la prima volta in contatto con le truppe del 3° Fronte Ucraino dell'[[Armata Rossa]] che erano in avanzata da est dopo aver attraversato tutta la [[Romania]]<ref>J. Erickson, ''The road to Berlin'', p. 379.</ref>. Il comandante del 3º Fronte Ucraino, il [[maresciallo dell'Unione Sovietica|maresciallo]] [[Fëdor Ivanovič Tolbuchin]], espresse grande apprezzamento per le qualità militari mostrate dalle formazioni partigiane del XIV Korpus, mentre nelle sue memorie di guerra il capo di stato maggiore del 3° Fronte Ucraino, generale [[Sergej Semënovič Birjuzov]], dedicò un capitolo alle operazioni de XIV Korpus e diede una elevata valutazione sugli alleati jugoslavi.

Nella zona di operazioni del XIV Korpus erano concentrate le principali difese tedesche e in questa area era localizzato l'asse principale di penetrazione delle forze sovietiche impegnate nel settore jugoslavo del fronte orientale. In collaborazione con le unità pesanti dell'Armata Rossa, i partigiani del XIV Korpus riuscirono a sconfiggere completamente il Distaccamento operativo tedesco "Serbien" che subì pesanti perdite.

Nella seconda fase dell'offensiva di Belgrado, il XIV Korpus supportò le operazioni dell'Armata Rossa nel difficile territorio montuoso della Serbia orientale e accelerò la penetrazione nella valle della Velika Morava per avanzare verso la capitale jugoslava; in collaborazione con il LXXV Corpo d'armata sovietico, i partigiani del XIV Korpus affrontarono duri combattimenti. Nella terza fase dell'offensiva su Belgrado, la 23ª Divisione del XIV Korpus entrò a far parte del 1° "Gruppo d'armata" di Peko Dapčević e partecipò ai cruciali combattimenti nel settore di [[Avala]] e [[Vrčin]]; queste battaglie si conclusero con la distruzione del kampfgruppe tedesco "Stettner" che rappresentava la più pericolosa minaccia strategica per la manovra delle forze jugoslave e sovietiche. La 25ª Divisione invece avanzò insieme al LXXV Corpo sovietico verso [[Požarevac]]<ref>J. Erickson, ''The road to Berlin'', p. 384.</ref>, mentre la 45ª Divisione liberò, in collaborazione con unità dell'Armata Rossa, le città di [[Paraćin]], [[Aleksinac]], [[Knjaževac]], e contribuì alla conquista di Niš.

Dopo questi successi, il XIV Korpus, rinforzato dalla [[17ª Divisione bosniaca orientale]] e dalla [[2ª Divisione proletaria]], proseguì le operazioni combattendo aspramente lungo le valli del fiume [[Ibar]] e della [[Morava occidentale]], contro le truppe tedesche del XXXIV Corpo d'armata che proteggevano le vie di comunicazione utilizzate dal [[Gruppo d'armate E]] per la ritirata dei suoi reparti dalla Grecia. In questa fase, i partigiani del XIV Korpus sconfissero, insieme ai soldati sovietici del 68º Corpo di fucilieri, un importante raggruppamento di forze tedesche e liberarono, dopo violenti scontri, le città di [[Kraljevo]] e [[Čačak]]. Nei combattimenti successivi vennero liberate anche la valle della Morava occidentale e la città di [[Užice]].

Dopo la conclusione della campagna di liberazione della Serbia, il XIV Korpus entrò a far parte della nuova 2ª Armata jugoslava e alla fine del 1944 sbaragliò nel settore di [[Tuzla]] la maggior parte delle formazioni cetniche concentrate in quella regione. All'inizio del nuovo anno 1945 i partigiani operarono contro le truppe tedesche che ancora occupavano la [[Bosnia]] orientale e respinsero un ultimo attacco nemico contro Tuzla. Nell'ultima fase della guerra il XIV Korpus, sempre inquadrato nella 2ª Armata, partecipò all'avanzata finale in [[Croazia]] e l'8 maggio 1945 collaborò alle operazioni per la liberazione di [[Zagabria]].

== Note ==
<references />

== Bibliografia ==
* {{cita libro | cognome= Erickson | nome= John | titolo= The road to Berlin | editore= Cassell | città= London | anno= 2002 | ISBN= 0-304-36540-8 | lingua =inglese | cid= Erickson }}
* ''Ослободилачки рат народа Југославије''. Војно-историјски институт ЈНА, Београд 1958
* ''Vojna enciklopedija'', Belgrado, 1978.

== Voci correlate ==
* [[Fronte jugoslavo (1941-1945)]]
* [[Offensiva di Belgrado]]

{{EPLJ}}
{{portale|seconda guerra mondiale}}

[[Categoria:Resistenza jugoslava]]

title: Descrizione generale

Nazione: Jugoslavia

Tipo: Corpo d'armata partigiano

Dimensione: tra 15.000 e 36.000 partigiani

Guarnigione/QG: Serbia orientale (area di costituzione iniziale)

Battaglie/guerre: Operazione Niš · Offensiva di Belgrado · Operazioni finali di liberazione della Jugoslavia

title: Comandanti

Degni di nota: Radivoje Jovanović · Radisav Nedeljković

Comandanti: Voci su unità militari presenti su Wikipedia


text:
# Eduardo Sánchez
Eduardo Miguel Sánchez-Quiros, znany jako Eduardo Sánchez (ur. 20 grudnia 1968 r.) – reżyser, scenarzysta, producent i montażysta filmowy pochodzenia kubańskiego. Wspólnie z Danielem Myrickiem stworzył kontrowersyjny horror Blair Witch Project (1999). W 2013, razem z Greggiem Hale'em, wyreżyserował segment filmu V/H/S/2 pt. A Ride in the Park.

wikiname: plwiki

title: Eduardo Sánchez

in_language: pl

wikitext:
{{Aktor infobox
 |imię i nazwisko           = Eduardo Sánchez
 |imię i nazwisko org       =
 |grafika                   =
 |opis grafiki              =
 |alt grafiki               =
 |prawdziwe imię i nazwisko = Eduardo Miguel Sánchez-Quiros
 |data urodzenia            = 20 grudnia 1968
 |miejsce urodzenia         = [[Kuba]]
 |data śmierci              =
 |miejsce śmierci           =
 |współmałżonek             = Stefanie Sanchez (od 2000)
 |lata aktywności           =
 |zespół artystyczny        =
 |odznaczenia               =
 |www                       =
}}
'''Eduardo Miguel Sánchez-Quiros''', znany jako '''Eduardo Sánchez''' (ur. [[20 grudnia]] [[1968]] r.) – [[reżyser]], [[scenarzysta]], [[producent]] i [[Montaż filmowy|montażysta]] [[film]]owy pochodzenia [[kuba]]ńskiego. Wspólnie z [[Daniel Myrick|Danielem Myrickiem]] stworzył kontrowersyjny [[horror]] ''[[Blair Witch Project]]'' ([[1999]]). W [[2013]], razem z Greggiem Hale'em, wyreżyserował segment filmu ''[[V/H/S/2]]'' pt. ''A Ride in the Park''.

== Linki zewnętrzne ==
* {{IMDb|osoba|0844896|Eduardo Sánchez}}
* {{Filmweb|osoba|12154|Eduardo Sánchez}}

{{Kontrola autorytatywna}}

{{SORTUJ:Sánchez, Eduardo}}
[[Kategoria:Amerykanie pochodzenia kubańskiego]]
[[Kategoria:Amerykańscy montażyści filmowi]]
[[Kategoria:Amerykańscy producenci filmowi]]
[[Kategoria:Amerykańscy reżyserzy filmowi]]
[[Kategoria:Amerykańscy scenarzyści XX wieku]]
[[Kategoria:Amerykańscy scenarzyści XXI wieku]]
[[Kategoria:Urodzeni w 1968]]

title: Eduardo Sánchez

Imię i nazwisko: Eduardo Miguel Sánchez-Quiros

Data i miejsce urodzenia: 20 grudnia 1968 · Kuba

Współmałżonek: Stefanie Sanchez (od 2000)


text:
# Affaire des galettes
L'affaire des galettes est une affaire criminelle durant la Terreur qui s'est déroulée à Montpellier,,.
En 1794 un boulanger est arrêté par la garde nationale pour avoir fabriqué des galettes, pains de longue conservation à partir de fleur de farine, alors que cette fabrication est prohibée en raison du rationnement en période de disette. Deux femmes sont reconnues coupables et guillotinées : Élizabeth Coste et la veuve Balard.
Elizabeth Coste vient d'une famille de drapiers spécialisés dans le rouge de cochenille.

wikiname: frwiki

title: Affaire des galettes

in_language: fr

wikitext:
{{Ebauche|criminalité}}
L{{'}}'''affaire des galettes''' est une affaire criminelle durant la [[Terreur (Révolution française)|Terreur]] qui s'est déroulée à [[Montpellier]]<ref>{{Lien web|langue=fr|titre=Révolution française : un épisode oublié de la Terreur à Montpellier|url=https://www.midilibre.fr/2014/08/16/un-episode-oublie-de-la-terreur-a-montpellier,1038435.php|site=midilibre.fr|consulté le=2019-02-01}}</ref>{{,}}<ref>{{Article|prénom1=Michel|nom1=Peronnet|titre=(Sous la direction de G. Cholvy). Histoire de Montpellier. Univers de la France et des pays francophones.|périodique=Annales historiques de la Révolution française|volume=265|numéro=1|date=1986|lire en ligne=https://www.persee.fr/doc/ahrf_0003-4436_1986_num_265_1_1185|consulté le=2019-02-01|pages=348–351}}</ref>{{,}}<ref name="Alzas">{{Chapitre|prénom1=Nathalie|nom1=Alzas|titre chapitre=Chapitre VIII. Perdre sa vie : l’ennemi|titre ouvrage=La liberté ou la mort : L'effort de guerre dans l'Hérault pendant la Révolution|éditeur=Presses universitaires de Provence|collection=Le temps de l’histoire|date=2017-08-07|isbn=9782821885523|lire en ligne=http://books.openedition.org/pup/7416|consulté le=2019-02-01|passage=169–193}}</ref>.

En 1794 un boulanger est arrêté par la [[Garde nationale française sous la Révolution (1789-1799)|garde nationale]] pour avoir fabriqué des galettes<ref name="Alzas" />, pains de longue conservation à partir de fleur de farine, alors que cette fabrication est prohibée en raison du rationnement en période de [[Famine|disette]]. Deux femmes sont reconnues coupables et guillotinées : Élizabeth Coste<ref>{{Ouvrage|langue=fr|prénom1=Albert|nom1=Fabre|titre=Petite Histoire de Montpellier: (de son origine à la Révolution)|éditeur=Editions des Régionalismes|date=2019-01-06|isbn=9782824052922|lire en ligne=https://books.google.ch/books?id=UJyCDwAAQBAJ&pg=PA170&lpg=PA170&dq=affaire+des+galettes+elisabeth+coste&source=bl&ots=n52mlcKONv&sig=ACfU3U0QDcDNvDiJ2E8-ON_DdejzsaBQwA&hl=fr&sa=X&ved=2ahUKEwiWhYjNl5vgAhXDBywKHTsFBxsQ6AEwCXoECAUQAQ#v=onepage&q=affaire%20des%20galettes%20elisabeth%20coste&f=false|consulté le=2019-02-01}}</ref> et la veuve Balard.

[[Elisabeth Coste|Elizabeth Coste]] vient d'une famille de [[drapier]]s spécialisés dans le [[rouge de cochenille]]<ref>{{Lien web|langue=fr-fr|nom1=Vingtrinier|prénom1=Catherine|titre=Montpellier : les petites histoires qui font l’Histoire - Journal La Marseillaise|url=http://www.lamarseillaise.fr/culture/patrimoine/62218-les-petites-histoires-qui-font-l-histoire|site=www.lamarseillaise.fr|consulté le=2019-02-01}}</ref>.

==Références==
<references />

{{Portail|Montpellier|Révolution française|criminalité}}
[[Catégorie:Procès de la Révolution française]]
[[Catégorie:1794 en France]]


text:
# Залом (Голеньовський повіт)
Залом (пол. Załom, нім. Arnimswalde) — село в Польщі, у гміні Ґоленюв Голеньовського повіту Західнопоморського воєводства.
Населення — 1042 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Щецинського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 518     | 131                | 374              | 13                   |
| Жінки    | 524     | 127                | 356              | 41                   |
| Разом    | 1042    | 258                | 730              | 54                   |

title: Залом (Голеньовський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Залом
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Załom}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = ZAŁOM.JPG
|опис зображення    =  <!--Załom - widok od strony Pucic.-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Західнопоморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Голеньовський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Ґоленюв (гміна){{!}}Ґоленюв
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 1042
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 91
|поштовий індекс        = 70-896
|автомобільний код      = ZGL
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0775652
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Залом (значення)}}

'''Залом''' ({{lang-pl|Załom}}, {{lang-de|Arnimswalde}}) — село в Польщі, у [[Ґоленюв (гміна)|гміні Ґоленюв]] [[Голеньовський повіт|Голеньовського повіту]] [[Західнопоморське воєводство|Західнопоморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:1042}} {{МНОЖИНА:1042|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Щецинське воєводство (1975—1998)|Щецинського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=518 |ЧолПре=131 |ЧолПрац=374 |ЧолПост=13
|Жін=524 |ЖінПре=127 |ЖінПрац=356 |ЖінПост=41
|Разом=1042 |РазомПре=258 |РазомПрац=730 |РазомПост=54
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Ґоленюв}}

[[Категорія:Села Голеньовського повіту]]

title: сусідні нас. пункти

Країна: Польща

Воєводство: Західнопоморське воєводство

Повіт: Голеньовський повіт

Гміна: Ґоленюв

Межує з: | Пуцице ? |

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: ZGL

OSM: ↑2925609 ·R (Ґміна Ґоленюв)


text:
# Sonnenhof (Trogen)
Il Sonnenhof ("Palazzo Sole") è un edificio storico a Trogen. È classificato dal governo svizzero come bene culturale di importanza nazionale.

## Storia
Il palazzo fu originariamente concepito come casa doppia in pietra con tetto a mansarda, in stile tardo-barocco e rococò. Fu costruito nel 1761 dal capomastro Hans Ulrich Grubenmann per conto dell'allora ventunenne studente di medicina Bartholome Honnerlag-Zellweger, divenuto poi medico e vicelandamano. L'opera fu verosimilmente commissionata dal padre, il medico Bartholome Honnerlag-Walser. Nel 1764 Bartholome Honnerlag-Zellweger vi aprì il suo studio medico e una clinica privata per infermi di mente. Suo figlio, il medico Conrad Honnerlag-Tobler e ultimo discendente maschio di una famiglia di medici per cinque generazioni, vendette nel 1838 l'edificio al medico e Landamano Jacob Zellweger-Hünerwadel. Il figlio di quest'ultimo, il medico Otto Hans Zellweger-Krüsi, gestì un istituto di cura per bambini della classe benestante fino al 1908, sull'esempio delle colonie per le vacanze per bambini dell'ex sacerdote di Trogen Hermann Walter Bion.
Nel 1921 la proprietà passò ad un'altra famiglia, e dal 1949 al 2020-2021 ebbe sede la pasticceria e panetteria Ruckstuhl. Tra il 1975 e il 1976 gli esterni e i dipinti rococò delle persiane vennero ristrutturati sotto la direzione dell'architetto Hans Ulrich Hohl, con l'assistenza della Commissione federale dei monumenti storici. Nel 2021 il palazzo venne ristrutturato dallo studio architettonico GSI Architekten AG per trasformarlo in un edificio residenziale multigenerazionale.

title: Sonnenhof (Trogen)

wikitext:
{{Edificio civile
|nome edificio = ''Sonnenhof''
|paese = CH
|divamm1 = {{CH-AR}}
|città = Trogen
|cittàlink = Trogen (Svizzera)
|periodo costruzione =1761
}}

Il '''''Sonnenhof''''' ("Palazzo Sole") è un edificio storico a [[Trogen (Svizzera)|Trogen]].<ref name="Steinmann150">{{Cita|Steinmann|p. 150}}.</ref> È classificato dal governo [[Svizzera|svizzero]] come [[Inventario dei beni culturali svizzeri d'importanza nazionale e regionale|bene culturale di importanza nazionale]].<ref>{{Cita web|url=https://www.babs.admin.ch/content/babs-internet/de/aufgabenbabs/kgs/inventar/_jcr_content/contentPar/downloadlist_copy/downloadItems/245_1607073275774.download/AR_KGS_Inventar_2021.pdf|titolo=Inventario della protezione beni culturali con oggetti d’importanza nazionale e regionale - AR|lingua=de|editore=Ufficio federale della protezione della popolazione|data=1º gennaio 2022|accesso=8 novembre 2022|dataarchivio=27 ottobre 2021|urlarchivio=https://web.archive.org/web/20211027225652/https://www.babs.admin.ch/content/babs-internet/de/aufgabenbabs/kgs/inventar/_jcr_content/contentPar/downloadlist_copy/downloadItems/245_1607073275774.download/AR_KGS_Inventar_2021.pdf|urlmorto=sì}}</ref><ref name="kgs">{{Cita web|url=https://data.geo.admin.ch/ch.babs.kulturgueter/PDF/kgs_00545_gsk-d.pdf|titolo=Sonnenhof (Bühlerstrasse 1)|accesso=2022-11-08|lingua=de|editore=Bundesamt für Bevölkerungsschutz|formato=PDF}}</ref>

== Storia ==
[[File:Sonnenhof Trogen.jpg|miniatura|left|Riproduzione di una illustrazione del Sonnenhof del 1822]]
Il palazzo fu originariamente concepito come casa doppia in pietra con tetto a [[mansarda]], in stile [[Tardo Barocco|tardo-barocco]] e [[rococò]].<ref name="kgs"/> Fu costruito nel 1761 dal capomastro [[Hans Ulrich Grubenmann]] per conto dell'allora ventunenne studente di medicina Bartholome Honnerlag-Zellweger, divenuto poi [[medico]] e vicelandamano.<ref name="Steinmann150"/><ref name="kgs"/> L'opera fu verosimilmente commissionata dal padre, il medico Bartholome Honnerlag-Walser.<ref name="Steinmann150"/> Nel 1764 Bartholome Honnerlag-Zellweger vi aprì il suo studio medico e una clinica privata per infermi di mente. Suo figlio, il medico Conrad Honnerlag-Tobler e ultimo discendente maschio di una famiglia di medici per cinque generazioni, vendette nel 1838 l'edificio al medico e [[Landamani del Canton Appenzello Esterno|Landamano]] [[Jacob Zellweger (politico 1805)|Jacob Zellweger-Hünerwadel]].<ref name="Steinmann151">{{Cita|Steinmann|p. 151}}.</ref> Il figlio di quest'ultimo, il medico Otto Hans Zellweger-Krüsi, gestì un istituto di cura per bambini della classe benestante fino al 1908, sull'esempio delle [[Colonia estiva|colonie per le vacanze]] per bambini dell'ex sacerdote di Trogen Hermann Walter Bion.<ref name="Steinmann151"/><ref>{{Cita web|url=https://www.jahrhundertderzellweger.ch/sehen/haeuser/sonnenhof/|titolo=Sonnenhof|accesso=2022-11-08|lingua=de}}</ref>

Nel 1921 la proprietà passò ad un'altra famiglia, e dal 1949 al 2020-2021 ebbe sede la pasticceria e [[Panificio|panetteria]] Ruckstuhl.<ref name="Steinmann151"/><ref name="kgs"/> Tra il 1975 e il 1976 gli esterni e i dipinti rococò delle persiane vennero ristrutturati sotto la direzione dell'[[architetto]] Hans Ulrich Hohl, con l'assistenza della Commissione federale dei monumenti storici.<ref name="Steinmann151"/><ref name="kgs"/> Nel 2021 il palazzo venne ristrutturato dallo studio architettonico GSI Architekten AG per trasformarlo in un [[edificio residenziale]] multigenerazionale.<ref>{{Cita web|url=https://gsi-architekten.ch/projekt/kernsanierung-sonnenhof-mehrgenerationen-wohnen/|titolo=Doppelpalast Sonnenhof: Umbau in ein Mehrgenerationen-Wohnhaus|accesso=2022-11-08|lingua=de}}</ref>

== Note ==
<references/>

== Bibliografia ==
*{{Cita libro|titolo=Die Kunstdenkmäler des Kantons Appenzell-Ausserrhoden|autore=Eugen Steinmann|anno=1980|editore=Birkhäuser Verlag|città=Basilea|volume=Vol. 2|curatore=Società di Storia dell'Arte in Svizzera|url=https://ekds.ch/library/book:070|accesso=28 settembre 2022|lingua=tedesco|cid=Steinmann}}

== Altri progetti ==
{{interprogetto}}

{{Beni culturali di importanza nazionale (Appenzello Esterno)}}
{{Controllo di autorità}}
{{portale|architettura|svizzera}}

[[Categoria:Architetture di Trogen (Svizzera)]]
[[Categoria:Inventario svizzero dei beni culturali d'importanza nazionale del Canton Appenzello Esterno]]

title: Localizzazione

Stato: Svizzera

Divisione 1: Appenzello Esterno

Località: Trogen

Indirizzo: Landsgemeindeplatz 11, 9043 Trogen

title: Informazioni generali

Condizioni: In uso

Stile: tardo barocco e rococò

title: Realizzazione

Architetto: Hans Ulrich Grubenmann

Committente: Bartholome Honnerlag


text:
# Jethro Pugh
Jethro Pugh (Windsor, 3 de julho de 1944 — Dallas, 7 de janeiro de 2015) foi um ex-jogador profissional de futebol americano estadunidense.

## Carreira
Jethro Pugh foi campeão da temporada de 1977 da National Football League jogando pelo Dallas Cowboys.

wikiname: ptwiki

title: Jethro Pugh

in_language: pt

wikitext:
{{Info/Biografia/Wikidata}}
'''Jethro Pugh''' ([[Windsor]], [[3 de julho]] de [[1944]] — [[Dallas]], [[7 de janeiro]] de [[2015]]) foi um ex-jogador profissional de [[futebol americano]] [[estadunidenses|estadunidense]].

== Carreira ==
Jethro Pugh foi campeão da [[temporada de 1977 da National Football League]] jogando pelo [[Dallas Cowboys]].<ref>{{citar web|url=http://www.pro-football-reference.com/teams/dal/1977_roster.htm |titulo=1977 Dallas Cowboys - Starters & Roster |lingua=en |autor=|data=|publicado=Reference.com|acessodata=11 de novembro de 2010}}</ref>

{{Referências}}

{{Esboço-desportista|futebol americano}}
{{Portal3|Futebol americano|Estados Unidos}}

[[Categoria:Jogadores de futebol americano da Carolina do Norte]]
[[Categoria:Jogadores do Dallas Cowboys]]

title: Jethro Pugh

Nascimento: 3 de julho de 1944 · Windsor

Morte: 7 de janeiro de 2015 (70 anos) · Dallas

Cidadania: Estados Unidos

Estatura: 78 in

Alma mater: - Bertie High School

Ocupação: jogador de futebol americano, empresário

Distinções: - North Carolina Sports Hall of Fame (1980)


text:
# 赤津豊
赤津 豊（あかつ ゆたか）は、日本の男性漫画家・イラストレーター。
2000年にコミックガムにてデビュー。角川書店月刊ガンダムエースに「機動新世紀ガンダムX UNDER THE MOONLIGHT」を連載。現在は京都芸術大学専任講師をつとめる。2020年『マンガ創作塾 構想、描き方、見せ方まで』を著した。同人誌サークル暗黒通信団の構成員でありコミックマーケットにて特撮の最終回を予想するコピー誌（ニチアサ特撮最終回予想ダービー）を発行している。

## 作品リスト
- 「機動新世紀ガンダムX UNDER THE MOONLIGHT」（ガンダムエース連載）
- 「code fractal」（トイズプレス社TOYS誌連載）
- 「VOLTA」（Re:COMIX連載）
- 機攻特警スパルガイザー（原作：Cygames、スーパーバリザー：大張正己、『バーンブレイバーンA THE ANTHOLOGY』2024年[3]） - 『勇気爆発バーンブレイバーン』のアンソロジー寄稿作品。

title: 赤津豊

wikitext:
'''赤津 豊'''（あかつ ゆたか）は、[[日本]]の[[男性]][[漫画家]]・イラストレーター。

2000年に[[コミックガム]]にてデビュー。[[角川書店]]月刊[[ガンダムエース]]に「[[機動新世紀ガンダムX UNDER THE MOONLIGHT]]」を連載。現在は[[京都芸術大学]]専任講師をつとめる<ref>{{Cite web |title=赤津 豊 {{!}} 教員紹介 |url=http://www.kyoto-art.ac.jp/info/teacher/detail/18146 |website=京都芸術大学 |access-date=2023-10-26 |language=ja}}</ref>。2020年『マンガ創作塾 構想、描き方、見せ方まで』を著した<ref>{{Cite book |title=マンガ創作塾 構想、描き方、見せ方まで |url=https://www.amazon.co.jp/dp/4768312926 |publisher=玄光社 |date=2020-01-31 |isbn=978-4-7683-1292-6 |first=豊 |last=赤津 |first2=社 |last2=玄光}}</ref>。[[同人サークル|同人誌サークル]][[暗黒通信団]]の構成員でありコミックマーケットにて特撮の最終回を予想するコピー誌（ニチアサ特撮最終回予想ダービー）を発行している。

== 作品リスト ==
* 「[[機動新世紀ガンダムX UNDER THE MOONLIGHT]]」（ガンダムエース連載）
* 「[[code fractal]]」（トイズプレス社TOYS誌連載）
* 「[[VOLTA]]」（Re:COMIX連載）
* 機攻特警スパルガイザー（原作：[[Cygames]]、スーパーバリザー：[[大張正己]]、『[[勇気爆発バーンブレイバーン|バーンブレイバーンA THE ANTHOLOGY]]』2024年<ref>{{Cite web|和書|url=https://natalie.mu/comic/news/596435|title=「バーンブレイバーンA THE ANTHOLOGY」カバー絵はかも仮面の描き下ろし|website=コミックナタリー|publisher=ナターシャ|date=2024-10-24|accessdate=2024-10-27}}</ref>） - 『勇気爆発バーンブレイバーン』のアンソロジー寄稿作品。

== 脚注 ==
{{reflist}}

== 外部リンク ==
* [http://askblog.blog3.fc2.com/ 公式ブログ]
* [https://web.archive.org/web/20010721190642/http://www.tcnweb.ne.jp/~discord/ digital.(dot)fist]
* [https://twitter.com/ak2ask twitter]

{{Normdaten}}
{{Manga-artist-stub}}

{{DEFAULTSORT:あかつ ゆたか}}
[[Category:日本の漫画家]]
[[Category:存命人物]]


text:
# Enif (voilier)
Enif est un voilier monocoque de course au large de classe IMOCA mis à l'eau en  juin 1990, conçu par  Philip Morrison et construit par Rowsell and Morrison.

## Historique
Pour sa première compétition, le bateau skippé par Richard Tolkien termine second du Cerventes Trophy. En 1993, il gagne le tour des îles britanniques.
En 1996, le voilier est racheté par Didier Munduteguy en vue du Vendée Globe. Il part sous le nom de Club 60 Sud mais il démâte dans le golfe de Gascogne, revient aux Sables, remâte, mais à la suite d'une voie d'eau, refait demi-tour et abandonne.
Faute de sponsors, le bateau ne coure mais en 2000, Didier Monduteguy reprend la barre et participe à la  Transat anglaise sous le nom DDP 60e Sud qu'il termine à la douzième place. À l'automne, il prend le départ du Vendée Globe qu'il termine à la quatorzième place 135 j 15 h 17 min soit à 42 j 15 h du vainqueur Michel Desjoyeaux.

## Palmarès

### Enif
- 1991 :
  - 2e Cervantes Trophy barré par Richard Tolkien
- 1992
  - 6e monocoque de l'OSTAR barré par Richard Tolkien
- 1993 :
  - 1er du tour des Iles Britanniques  barré par Richard Tolkien

### Club 60 Sud
- 1996 :
  - Abandon dans le Vendée Globe barré par Didier Munduteguy

### DDP60eSud
- 2000 :
  - 12e de la Transat anglaise en classe IMOCA barré par Didier Munduteguy
- 2001 :
  - 14e du Vendée Globe barré par Didier Munduteguy

### 60e Sud
- 2002 :
  - 7e de la Route du Rhum barré par Didier Munduteguy
- 2003 :
  - 11e de la Transat Jacques-Vabre barré par Didier Munduteguy et Juan-Mari Odriozola

### Max Havelaar-Best Western
- 2005 :
  - 10e du Vendée Globe 2004-2005 barré par Benoît Parnaudeau

title: Enif (voilier)

wikitext:
{{ébauche|voile}}
{{Infobox Navire
  | nom                = ''Enif (voilier)''
  | image              = Le voilier de course Open 60 Max Havelaar (3).JPG
  | alt                =
  | taille image       =
  | légende            = Sur ber aux couleurs de Max Havelaar
  | surnom             =
  | autres noms        =
  | type               = [[Monocoque (bateau)|Monocoque]]
  | classe             = [[IMOCA]]
  | fonction           = régate, course au large
  | gréement           = Sloop
  | flotte             =
  | commanditaire      =
  | architecte         = [[Phil_Morrison_(yacht_designer)|Phil Morrison]]
  | constructeur       = Rowsell and Morrison
  | chantier           =
  | numéro de chantier =
  | fabrication        = Sandwich red cédar-verre-Kevlar-Epoxy
  | design             =
  | commandé           =
  | quille             =
  | lancement          = juin 1990
  | armé               =
  | voyage inaugural   =
  | acquisition        =
  | commission         =
  | statut             =
  | commandant         =
  | équipage           =
  | longueur           = {{unité|18,28|m}}
  | largeur            = {{unité|4,40|m}}
  | tirant d'eau       = {{unité|4,20|m}}
  | tirant d'air       =
  | déplacement        = {{unité|14|t}}
  | à pleine charge    =
  | port en lourd      =
  | tonnage            =
  | appendice          =
  | lest               =
  | hauteur de mât     = {{unité|26,50|m}}
  | surface de voilure = {{unité|220|m²}} au près - {{unité|440|m²}} au portant
  | vitesse            =
  | profondeur         =
  | capacité           =
  | équipements        =
  | électronique       =
  | propriétaire       =
  | armateur           =
  | pavillon           = {{pavillon|France}}
  | port d'attache     =
  | indicatif          =
}}

'''''Enif''''' est un [[voilier]] [[monocoque (voilier)|monocoque]] de [[course au large]] de classe [[International Monohull Open Class Association|IMOCA]] mis à l'eau en  juin 1990, conçu par  Philip Morrison et construit par Rowsell and Morrison<ref name="Enif">{{Lien web |url=http://www.histoiredeshalfs.com/Histoire%20des%2060%27/E15.htm|titre=Enif |site=histoiredeshalfs.com |consulté le=22 janvier 2021}}.</ref>.

== Historique ==
Pour sa première compétition, le bateau skippé par [[Richard Tolkien]] termine second du Cerventes Trophy. En 1993, il gagne le tour des îles britanniques.

En 1996, le voilier est racheté par [[Didier Munduteguy]] en vue du [[Vendée Globe 1996-1997|Vendée Globe]]. Il part sous le nom de ''Club 60 Sud'' mais il démâte dans le golfe de Gascogne, revient aux Sables, remâte, mais à la suite d'une voie d'eau, refait demi-tour et abandonne.

Faute de sponsors, le bateau ne coure mais en 2000, Didier Monduteguy reprend la barre et participe à la [[Transat anglaise 2000| Transat anglaise]] sous le nom ''DDP {{60e}} Sud'' qu'il termine à la douzième place. À l'automne, il prend le départ du [[Vendée Globe 2000-2001|Vendée Globe]] qu'il termine à la quatorzième place 135 j 15 h 17 min soit à 42 j 15 h du vainqueur [[Michel Desjoyeaux]]<ref>{{Lien web |url=https://www.sport-histoire.fr/Sport/Voile/Palmares/Vendee_Globe-2000-2001.php |titre=Classement du Vendée Globe 2000-2001 |site=sport-histoire.fr |consulté le=22 janvier 2021}}.</ref>.

== Palmarès ==
=== ''Enif'' ===

* [[1991 en sport|1991]] :
** {{2e}} Cervantes Trophy barré par [[Richard Tolkien]]
* [[1992 en sport|1992]]
** {{6e}} monocoque de l'[[Transat anglaise 1992|OSTAR]] barré par Richard Tolkien
* [[1993 en sport|1993]] :
** {{1er}} du tour des Iles Britanniques  barré par Richard Tolkien

=== ''Club 60 Sud'' ===
* [[1996 en sport|1996]] :
** Abandon dans le [[Vendée Globe 1996-1997|Vendée Globe]] barré par [[Didier Munduteguy]]

=== ''DDP {{60e}} Sud'' ===
* [[2000 en sport|2000]] :
** {{12e}} de la [[Transat anglaise 2000|Transat anglaise]] en classe [[IMOCA]] barré par Didier Munduteguy
* [[2001 en sport|2001]] :
** {{14e}} du [[Vendée Globe 2000-2001|Vendée Globe]] barré par Didier Munduteguy

=== ''60e Sud'' ===
* [[2002 en sport|2002]] :
** {{7e}} de la [[Route du Rhum 2002|Route du Rhum]] barré par Didier Munduteguy
*  [[2003 en sport|2003]] :
** {{11e}} de la [[Transat Jacques-Vabre 2003|Transat Jacques-Vabre]] barré par Didier Munduteguy et [[Juan-Mari Odriozola]]

=== ''Max Havelaar-Best Western'' ===
* [[2005 en sport|2005]] :
** {{10e}} du [[Vendée Globe 2004-2005]] barré par [[Benoît Parnaudeau]]

== Notes et références ==
{{Références}}

{{Portail|voile|course au large|France}}

[[Catégorie:60 pieds IMOCA]]
[[Catégorie:Nom de bateau]]
[[Catégorie:Bateau français]]
[[Catégorie:Bateau lancé en 1990]]
[[Catégorie:Voilier du Vendée Globe]]

title: Histoire

Architecte: Phil Morrison

Constructeur: Rowsell and Morrison

Fabrication: Sandwich red cédar-verre-Kevlar-Epoxy

Lancement: juin 1990

title: Caractéristiques techniques

Voilure: 220 m2 au près - 440 m2 au portant

title: Carrière

Pavillon: France

Carrière: modifier


text:
# 潘鳴鳳
潘鳴鳳（？—1646年（隆武二年八月）），字丹竹，衡州府安仁縣人，南明軍事人物。

## 生平
潘鳴鳳是永寧王朱由𣚅起義時的三十六將之一，勇猛非常，後來跟隨揭重熙，有部眾一萬人。某天他偵查到王得仁會前往樂安，撫州空虛可以偷襲，於是帶兵跟隨揭重熙前往。王得仁方才離開西門，沒有發現潘鳴鳳來到，被他用戟刺中面部，幾乎被抓獲，快步走才得免。其後，潘鳴鳳在山中出家為僧。金聲桓經過安仁，得知他生病，就派九名騎兵拘捕他。鳴鳳竭力起來，呼喚部下十多人埋伏山隘，自己隻身走入酒肆。清朝騎兵看見他，以為是僧人，問他是否認識潘鳴鳳。他即時回應：「我就是。」拔起刀斬殺二人，七名騎兵上馬追他，其中二人遇埋伏，再向前又有三人被擒，剩下兩名清兵逃回。金聲桓攻陷廣信，鳴鳳在水中設置木樁，令清朝軍船碎掉，多人浸死，他取得物資而歸。之後，他在隆武二年（1645年）八月帶領壯士追擊入福建的清兵，因馬匹跌倒而被殺。

## 引用
1. 1 2  錢海岳《南明史·卷五十四·列傳第三十》：（隆武二年）八月，聞清兵入仙霞關，（揭重熙）命中軍洪深入鐵牛關，趨光澤，駐峽山。遇苦雨，食盡，鳴鳳迎戰死。
2. 1 2  錢海岳《南明史·卷五十四·列傳第三十》：（潘）鳴鳳，字丹竹，安仁人。由𣐙起義師時三十六將之一，勇冠一軍。及從重熙，有眾萬人。一日，偵得（王）得仁赴樂安，撫虛可襲，提兵從重熙往。得仁方出西門，不虞鳴鳳至。鳴鳳以步逐馬，戟中得仁面，幾執之，疾走得免。後為僧山中。
3. ↑  錢海岳《南明史·卷五十四·列傳第三十》：（金）聲桓過安仁，聞其病，遣九騎往縶之。鳴鳳力疾起，呼所部十餘人伏於隘，而孑身入酒肆中。敵騎見為僧，不知即鳴鳳也，因問識鳴鳳乎？遽應曰：「我是也。」拔刀斬二人，七騎者上馬馳，遇伏禽其二，再前再遇，禽其三，得歸者才二騎耳。聲桓陷廣信，鳴鳳以木樁置水中，舟盡碎，多泅水死，鳴鳳盡其所獲而返。後率壯士邀擊清兵之入閩者，馬蹶被殺。

wikiname: zhwiki

title: 潘鳴鳳

in_language: zh

wikitext:
'''潘鳴鳳'''（{{bd|？||1646年|（隆武二年八月）<ref name=die>錢海岳《南明史·卷五十四·列傳第三十》：（隆武二年）八月，聞清兵入仙霞關，（揭重熙）命中軍洪深入鐵牛關，趨光澤，駐峽山。遇苦雨，食盡，鳴鳳迎戰死。</ref>}}），[[表字|字]]'''丹竹'''，[[衡州府]][[安仁縣]]人<ref name=djs>錢海岳《南明史·卷五十四·列傳第三十》：（潘）鳴鳳，字丹竹，安仁人。由𣐙起義師時三十六將之一，勇冠一軍。及從重熙，有眾萬人。一日，偵得（王）得仁赴樂安，撫虛可襲，提兵從重熙往。得仁方出西門，不虞鳴鳳至。鳴鳳以步逐馬，戟中得仁面，幾執之，疾走得免。後為僧山中。</ref>，[[南明]]軍事人物。

==生平==
潘鳴鳳是永寧王[[朱由𣚅]]起義時的三十六將之一，勇猛非常，後來跟隨[[揭重熙]]，有部眾一萬人。某天他偵查到[[王得仁]]會前往[[樂安]]，[[撫州]]空虛可以偷襲，於是帶兵跟隨揭重熙前往。王得仁方才離開西門，沒有發現潘鳴鳳來到，被他用戟刺中面部，幾乎被抓獲，快步走才得免。其後，潘鳴鳳在山中出家為僧<ref name=djs/>。[[金聲桓]]經過安仁，得知他生病，就派九名騎兵拘捕他。鳴鳳竭力起來，呼喚部下十多人埋伏山隘，自己隻身走入酒肆。[[清朝]]騎兵看見他，以為是僧人，問他是否認識潘鳴鳳。他即時回應：「我就是。」拔起刀斬殺二人，七名騎兵上馬追他，其中二人遇埋伏，再向前又有三人被擒，剩下兩名清兵逃回。金聲桓攻陷[[廣信]]，鳴鳳在水中設置木樁，令清朝軍船碎掉，多人浸死，他取得物資而歸。之後，他在[[隆武]]二年（1645年）八月帶領壯士追擊入福建的清兵，因馬匹跌倒而被殺<ref>錢海岳《南明史·卷五十四·列傳第三十》：（金）聲桓過安仁，聞其病，遣九騎往縶之。鳴鳳力疾起，呼所部十餘人伏於隘，而孑身入酒肆中。敵騎見為僧，不知即鳴鳳也，因問識鳴鳳乎？遽應曰：「我是也。」拔刀斬二人，七騎者上馬馳，遇伏禽其二，再前再遇，禽其三，得歸者才二騎耳。聲桓陷廣信，鳴鳳以木樁置水中，舟盡碎，多泅水死，鳴鳳盡其所獲而返。後率壯士邀擊清兵之入閩者，馬蹶被殺。</ref><ref name=die/>。

==引用==
{{reflist}}

==參考文獻==
*[[錢海岳]]《[[南明史 (錢海岳)|南明史]]》·卷五十四·列傳第三十

[[Category:潘姓|M]]
[[Category:安仁人]]
[[Category:南明战争身亡者]]


text:
# Стрибки на батуті на літніх Олімпійських іграх 2000 — жінки
Змагання зі стрибків на батуті серед жінок на літніх Олімпійських іграх 2000 року відбулись 22 вересня в Сіднеї.

## Призери
| Золото                  | Срібло                     | Бронза                 |
| Ірина Караваєва · Росія | Оксана Цигульова · Україна | Карен Кокберн · Канада |

### Фінал
| Місце | Спортсмен                | Польща | Бразилія | Данія | Австралія | Португалія | Складність | Сума  |
| ----- | ------------------------ | ------ | -------- | ----- | --------- | ---------- | ---------- | ----- |
|       | Ірина Караваєва (RUS)    | 9.0    | 9.0      | 8.8   | 8.8       | 8.8        | 12.30      | 38.90 |
|       | Оксана Цигульова (UKR)   | 8.6    | 8.6      | 8.5   | 8.6       | 8.6        | 11.90      | 37.70 |
|       | Карен Кокберн (CAN)      | 8.5    | 8.3      | 8.5   | 8.3       | 8.2        | 12.30      | 37.40 |
| 4     | Катерина Хилько (UZB)    | 8.4    | 8.4      | 8.2   | 8.3       | 8.2        | 11.70      | 36.60 |
| 5     | Наталія Карпенкова (BLR) | 8.3    | 8.5      | 8.3   | 8.2       | 8.1        | 11.00      | 35.80 |
| 6     | Акіко Фуру (JPN)         | 8.2    | 8.5      | 8.3   | 8.0       | 8.0        | 10.80      | 35.30 |
| 7     | Русудан Хоперія (GEO)    | 7.5    | 7.4      | 7.1   | 7.2       | 7.4        | 12.10      | 34.10 |
| 8     | Анна Догонадзе (GER)     | 0.9    | 1.0      | 0.8   | 0.8       | 0.8        | 2.50       | 5.00  |

wikitext:
{{Підсумок змагань на Олімпійських іграх
|змагання = Стрибки на батуті на літніх Олімпійських іграх 2000 — жінки
|ігри = 2000 Літо
|зображення =
|підпис =
|місце проведення = [[Sydney SuperDome]]
|дати = {{Дата|2000|9|22}}
|учасників =
|країн =
|золото = [[Ірина Караваєва]]
|золотоНОК = RUS
|срібло = [[Цигульова Оксана Миколаївна|Оксана Цигульова]]
|сріблоНОК = UKR
|бронза = [[Карен Кокберн]]
|бронзаНОК = CAN
|наступні = [[Стрибки на батуті на літніх Олімпійських іграх 2004 — жінки|2004]]
}}
{{Гімнастика на літніх Олімпійських іграх 2000}}
Змагання зі '''стрибків на батуті''' серед жінок на '''[[Літні Олімпійські ігри 2000|літніх Олімпійських іграх 2000 року]]''' відбулись 22 вересня в [[Сідней|Сіднеї]].

== Призери ==
{|class="standard"
|-align=center
|width=210 bgcolor=gold|'''Золото'''
|width=210 bgcolor=silver|'''Срібло'''
|width=210 bgcolor=cc9966|'''Бронза'''
|-align=center
|{{СпортсменОІ прапор|[[Ірина Караваєва]]|RUS|2000|літніх}}
|{{СпортсменОІ прапор|[[Цигульова Оксана Миколаївна|Оксана Цигульова]]|UKR|2000|літніх}}
|{{СпортсменОІ прапор|[[Карен Кокберн]]|CAN|2000|літніх}}
|}

=== Фінал ===
{|class="wikitable sortable"
!Місце
!Спортсмен
!style="vertical-align:bottom; width:3em"| {{Прапорець|POL|2000| літніх|name=POL}}
!style="vertical-align:bottom; width:3em"| {{Прапорець|BRA|2000| літніх|name=BRA}}
!style="vertical-align:bottom; width:3em"| {{Прапорець|DEN|2000| літніх|name=DEN}}
!style="vertical-align:bottom; width:3em"| {{Прапорець|AUS|2000| літніх|name=AUS}}
!style="vertical-align:bottom; width:3em"| {{Прапорець|POR|2000| літніх|name=POR}}
!Складність
!Сума
|-style="background:#F7F6A8;"
|[[Файл:Gold medal icon.svg]]
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Ірина Караваєва]]|RUS|2000|літніх}}
|9.0
|9.0
|8.8
|8.8
| 8.8
|12.30
|38.90
|-style="background:#DCE5E5;"
|[[Файл:Silver medal icon.svg]]
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Цигульова Оксана Миколаївна|Оксана Цигульова]]|UKR|2000|літніх}}
|8.6
|8.6
|8.5
| 8.6
| 8.6
|11.90
| 37.70
|-style="background:#FFDAB9;"
|[[Файл:Bronze medal icon.svg]]
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Карен Кокберн]]|CAN|2000|літніх}}
|8.5
| 8.3
|8.5
|8.3
| 8.2
|12.30
|37.40
|-
|4
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Катерина Хилько]]|UZB|2000|літніх}}
|8.4
|8.4
|8.2
| 8.3
|8.2
|11.70
|36.60
|-
|5
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Наталія Карпенкова]]|BLR|2000|літніх}}
| 8.3
|8.5
|8.3
|8.2
|8.1
| 11.00
|35.80
|-
|6
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Акіко Фуру]]|JPN|2000|літніх}}
|8.2
|8.5
|8.3
|8.0
| 8.0
|10.80
|35.30
|-
|7
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Русудан Хоперія]]|GEO|2000|літніх}}
|7.5
|7.4
|7.1
|7.2
|7.4
|12.10
|34.10
|-
|8
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Анна Догонадзе]]|GER|2000|літніх}}
|0.9
|1.0
|0.8
|0.8
|0.8
|2.50
|5.00
|-
|}

== Посилання ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/summer/2000/TMP/womens-individual.html Результати на sports-reference.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121113065051/http://www.sports-reference.com/olympics/summer/2000/TMP/womens-individual.html |date=13 листопада 2012 }} {{ref-en}}
[[Категорія:Стрибки на батуті на Олімпійських іграх]]

title: Призери

Золота медаль: Ірина Караваєва · Росія

Срібна медаль: Оксана Цигульова · Україна

Бронзова медаль: Карен Кокберн · Канада

title: Спортивна гімнастика ·

Командна першість: чоловіки · жінки

Абсолютна першість: чоловіки · жінки

Опорний стрибок: чоловіки · жінки

Вільні вправи: чоловіки · жінки

Кінь: чоловіки

Кільця: чоловіки

Паралельні бруси: чоловіки

Перекладина: чоловіки

Різновисокі бруси: жінки

Колода: жінки

title: Художня гімнастика ·

Індивідуальне багатоборство: жінки

Групове багатоборство: жінки

title: Стрибки на батуті ·

Стрибки на батуті: чоловіки · жінки


text:
# Lucas Neff
Lucas Neff (Chicago, 7 de novembro de 1985) é um ator norte-americano. É conhecido pela personagem Jimmy Chance na série Raising Hope.

title: Lucas Neff

wikitext:
{{Sem fontes|data=junho de 2019}}
{{Info/Biografia/Wikidata}}
'''Lucas Neff''' ([[Chicago]], [[7 de novembro]] de [[1985]]) é um [[ator]] [[norte-americano]]. É conhecido pela personagem ''Jimmy Chance'' na [[série]] [[Raising Hope]].

==Ligações externas==
* {{IMDb name|3432505}}

{{esboço-ator}}
{{NF|1985||Neff, Lucas}}
[[Categoria:Atores dos Estados Unidos]]
[[Categoria:Naturais de Chicago]]

title: Lucas Neff

Nascimento: 7 de novembro de 1985 · Chicago

Residência: Los Angeles

Alma mater: - Universidade de Illinois Chicago - Whitney M. Young Magnet High School

Ocupação: ator, produtor cinematográfico, ator de cinema, ator de televisão


text:
# Takatokwane
Takatokwane est une ville du Botswana.

title: Takatokwane

wikitext:
{{ébauche|localité botswanaise}}
{{Infobox Ville du Botswana
| nom=Takatokwane
| sous-district = [[Kweneng West]]
| population=2728
| année_pop=2011
| latitude =
| longitude =
}}
'''Takatokwane''' est une ville du [[Botswana]].

== Notes et références ==
{{Références}}
* {{en}} [//www.cso.gov.bw/media/2011%20Census%20_Alphabetical%20Index%20_Population%20of%20Localities.pdf Botswana Central Statistics Office]

{{Palette|District de Kweneng}}
{{Portail|Botswana}}

[[Catégorie:Ville au Botswana]]

title: Administration

Pays: Botswana

Sous-district: Kweneng West

title: Démographie

title: Géographie

title: Localisation

Localisation: modifier


text:
# Joëlle De Brouwer
Joëlle De Brouwer (* 18. Oktober 1950 in Maubeuge) ist eine ehemalige französische Mittel- und Langstreckenläuferin.

## Leben
Bei den Crosslauf-Weltmeisterschaften 1976 in Chepstow wurde sie Sechste. 1978 wurde sie bei den Leichtathletik-Europameisterschaften in Prag Zwölfte über 3000 m und 1980 über dieselbe Distanz Vierte bei den Leichtathletik-Weltmeisterschaften in Sittard. Bei den Leichtathletik-Halleneuropameisterschaften 1981 in Grenoble erreichte sie über 1500 m nicht das Ziel.
1983 siegte sie beim Neuf-Brisach-Marathon und bei den 20 km von Paris, 1984 bei den 25 km von Berlin.
Insgesamt wurde sie viermal französische Meisterin über 3000 m (1975, 1978, 1980, 1981) und achtmal im Crosslauf (1975–1979, 1981, 1983, 1984). Je einmal wurde sie im Freien (1977) und in der Halle (1981) nationale Meisterin über 1500 m.

## Persönliche Bestzeiten
- 1500 m: 4:13,7 min, 8. Juni 1976, Düsseldorf
- 1 Meile: 4:39,1 min, 15. September 1985, Libourne (ehemaliger französischer Rekord)
- 3000 m: 8:58,94 min, 16. August 1980, Sittard (ehemaliger französischer Rekord)
- 5000 m: 15:52,60 min, 3. Juni 1983, Löwen (ehemaliger französischer Rekord)
- Marathon: 2:38:24 h, 25. September 1983, Neuf-Brisach

wikiname: dewiki

title: Joëlle De Brouwer

in_language: de

wikitext:
'''Joëlle De Brouwer''' (* [[18. Oktober]] [[1950]] in [[Maubeuge]]) ist eine ehemalige [[Frankreich|französische]] [[Mittelstreckenlauf|Mittel-]] und [[Langstreckenlauf|Langstreckenläuferin]].

== Leben ==
Bei den [[Crosslauf-Weltmeisterschaften 1976]] in Chepstow wurde sie Sechste. 1978 wurde sie bei den [[Leichtathletik-Europameisterschaften 1978|Leichtathletik-Europameisterschaften in Prag]] Zwölfte über [[3000-Meter-Lauf|3000 m]] und 1980 über dieselbe Distanz Vierte bei den [[Leichtathletik-Weltmeisterschaften 1980|Leichtathletik-Weltmeisterschaften in Sittard]]. Bei den [[Leichtathletik-Halleneuropameisterschaften 1981]] in Grenoble erreichte sie über [[1500-Meter-Lauf|1500 m]] nicht das Ziel.

1983 siegte sie beim ''Neuf-Brisach-Marathon'' und bei den [[20 km von Paris]], 1984 bei den [[25 km von Berlin]].

Insgesamt wurde sie viermal französische Meisterin über 3000 m (1975, 1978, 1980, 1981) und achtmal im [[Crosslauf]] (1975–1979, 1981, 1983, 1984). Je einmal wurde sie im Freien (1977) und in der Halle (1981) nationale Meisterin über 1500 m.<ref>gbrathletics: ''[http://www.gbrathletics.com/nc/fra.htm French Championships]''</ref><ref>gbrathletics: ''[http://www.gbrathletics.com/nc/frai.htm French Indoor Championships]''</ref>

== Persönliche Bestzeiten ==

* 1500 m: 4:13,7 min, 8. Juni 1976, [[Düsseldorf]]
* [[Meilenlauf|1 Meile]]: 4:39,1 min, 15. September 1985, [[Libourne]] (ehemaliger französischer Rekord)
* 3000 m: 8:58,94 min, 16. August 1980, [[Sittard]] (ehemaliger französischer Rekord)
* [[5000-Meter-Lauf|5000 m]]: 15:52,60 min, 3. Juni 1983, [[Löwen]] (ehemaliger französischer Rekord)
* [[Marathonlauf|Marathon]]: 2:38:24 h, 25. September 1983, [[Neuf-Brisach]]

== Weblinks ==

* [https://bases.athle.fr/asp.net/athletes.aspx?base=biographies&seq=475251484950514842574950 Athletenporträt] auf der Website der ''FFA''
* [http://cdm.athle.com/upload/ssites/001059/redactionnels/joelledebrouwer.pdf Porträt] (PDF-Datei; 353 kB) auf der Website der ''FFA,'' März 1988

== Fußnoten ==

<references />

{{SORTIERUNG:Brouwer, Joelle De}}
[[Kategorie:Marathonläufer (Frankreich)]]
[[Kategorie:1500-Meter-Läufer (Frankreich)]]
[[Kategorie:Langstreckenläufer (Frankreich)]]
[[Kategorie:Franzose]]
[[Kategorie:Geboren 1950]]
[[Kategorie:Frau]]

{{Personendaten
|NAME=Brouwer, Joëlle De
|ALTERNATIVNAMEN=
|KURZBESCHREIBUNG=französische Mittel- und Langstreckenläuferin
|GEBURTSDATUM=18. Oktober 1950
|GEBURTSORT=[[Maubeuge]]
|STERBEDATUM=
|STERBEORT=
}}


text:
# Rodin Potok
Rodin Potok – wieś w Chorwacji, w żupanii virowiticko-podrawskiej, w gminie Suhopolje. W 2011 roku liczyła 56 mieszkańców.

title: Rodin Potok

wikitext:
{{Miejscowość infobox
 |nazwa                        = Rodin Potok
 |nazwa oryginalna             =
 |zdjęcie                      =
 |opis zdjęcia                 =
 |herb                         =
 |godło                        =
 |pieczęć                      =
 |flaga                        =
 |dopełniacz nazwy             =
 |państwo                      = żupania virowiticko-podrawska
 |2. jednostka administracyjna = [[Gmina Suhopolje|Suhopolje]]
 |3. jednostka administracyjna =
 |4. jednostka administracyjna =
 |5. jednostka administracyjna =
 |powierzchnia                 =
 |wysokość                     =
 |rok                          = 2011
 |liczba ludności              = 56{{r|stat}}
 |gęstość zaludnienia          =
 |numer kierunkowy             =
 |kod pocztowy                 =
 |tablice rejestracyjne        =
 |współrzędne                  =
 |commons                      =
 |www                          =
}}
'''Rodin Potok''' – wieś w [[Chorwacja|Chorwacji]], w [[Żupania virowiticko-podrawska|żupanii virowiticko-podrawskiej]], w [[Gmina Suhopolje|gminie Suhopolje]]. W 2011 roku liczyła 56 mieszkańców{{r|stat}}.

== Przypisy ==
{{Przypisy|
<ref name="stat">{{Popis 2011|s=426}}</ref>
}}

{{Gmina Suhopolje}}

[[Kategoria:Miejscowości w gminie Suhopolje]]

title: Rodin Potok

Państwo: Chorwacja

Żupania: virowiticko-podrawska

Gmina: Suhopolje


text:
# 青春館
青春館（朝鲜语：；英語：），是位於朝鮮平壤直轄市萬景台區域光復大街，著名美食街裡的餐館，於1989年5月「第13屆世界青年學生聯歡節（）」開幕，馳名菜肴包括平壤冷麵、香肉湯飯（炎熱的三伏天之熱銷食品）、牛雜碎湯飯、炸醬麵等。亦為大同江啤酒（）的經銷商。

## 公共交通
平壤地鐵，革新線，光復站

title: 青春館

wikitext:
'''青春館'''（{{kor|名=北|청춘관}}；{{lang-en|Chongchun Restaurant}}），是位於[[朝鮮民主主義人民共和國|朝鮮]][[平壤直轄市]][[萬景台區域]]光復大街，著名[[美食街]]裡的[[餐館]]，於1989年5月「第13屆世界青年學生聯歡節（{{lang|en|The 13th World Festival of Youth and Students}}）」開幕，馳名菜肴包括[[平壤冷麵]]、香肉湯飯（[[炎熱]]的[[三伏天]]之熱銷食品）、牛雜碎湯飯、[[炸醬麵]]等。亦為[[大同江啤酒]]（{{lang|en|Taedonggang Beer}}）的[[經銷商]]。

== 公共交通 ==
[[平壤地鐵]]，[[革新線]]，[[光復站 (平壤市)|光復站]]

== 參考 ==
2009年12月出版，《Korea Today》[[雜誌]]，第642期，Han Yu Jong 的文章《Chongchun Restaurant》。

{{DEFAULTSORT:Ryonmot}}
[[Category:朝鮮民主主義人民共和國餐廳]]

{{Food-company-stub}}