text:
# Mini-kiwi
De mini-kiwi of kiwibes (Actinidia arguta) is een verwant van de kiwi, die in tegenstelling tot de kiwi volledig winterhard is. Het is een oude soort, die volgens onderzoek al in de vegetatie van het Tertiair voorkwam. De plant werd in Europa en Azië gecultiveerd, vooral in botanische tuinen. De mini-kiwi stamt uit het noorden van Japan, Oost-Mantsjoerije en de taiga's van Siberië.
De mini-kiwi is onder veel verschillende benamingen bekend. De mini-kiwi wordt ook wel aangeduid als Siberische kruisbes. Ook de volgende benamingen hebben allemaal betrekking op de mini-kiwi: kiwiberry (kiwibes), baby-kiwi, grape-kiwi, cocktail-kiwi, hardy kiwi, kiwai, tara-vine, bower-vine, kishmish en kokuwa (Japan).
De mini-kiwi is een tweehuizige klimplant. De mannelijke en vrouwelijke bloemen bevinden zich aan aparte planten, zodat voor vruchtvorming (net als bij gewone kiwi's) een mannelijke en een vrouwelijke plant nodig is. In zijn natuurlijke habitat groeit de plant door andere bomen (tot 15 m hoog) en/of liggend en slingerend over de grond. Het blad is ovaal of langwerpig, 8–13 cm lang, van boven glimmend donkergroen en van onderen lichter groen. Het blad heeft nerven die aan de onderkant behaard zijn. De bladsteel is lang en rozig. De bloemen zijn wit, vrij bol, 1,5–2 cm groot.
Mannelijke planten van de gewone kiwi (Actinidia deliciosa) kunnen overigens ook gebruikt worden voor de bestuiving van vrouwelijke mini-kiwi's.
Net als de gewone kiwi is de mini-kiwi een krachtig groeiende slingerplant. De groeikracht is echter iets minder dan die van de gewone kiwi. In tegenstelling tot de gewone kiwi zijn de planten van de mini-kiwi volledig winterhard (tot −30 °C). Bovendien rijpen de vruchten eerder. Daarmee is het mogelijk om mini-kiwi's te telen in gebieden die voor gewone kiwi's ongeschikt of minder geschikt zijn. In Nederland en België rijpen de vruchten buiten aan de struik, hetgeen bij gewone kiwi's niet of nauwelijks mogelijk is.
De vruchten van de mini-kiwi hebben een onbehaarde schil en kunnen daardoor met de schil worden gegeten. De vruchten variëren in grootte van kruisbessen tot walnoten en zijn meestal 3,5 – 15 g zwaar. De vruchten van de verschillende rassen onderscheiden zich (naast de vruchtgrootte) ook in kleur en structuur van de schil, en in de kleur van het vruchtvlees. De kleur van de schil varieert van helemaal groen tot helemaal rood, afhankelijk van het ras en de mate waarin de vruchten rechtstreeks zijn blootgesteld aan de zon. Het vruchtvlees kan groen, roodachtig of helemaal rood zijn. De opengesneden vrucht doet denken aan een miniatuur kiwivrucht: een witte kern met daaromheen een ring van zwarte zaden en het typische lijnenpatroon. De vruchten van de mini-kiwi hebben een zoete, aromatische smaak. Ze zijn rijk aan mineralen en hebben een nog hoger vitamine C-gehalte dan de gewone kiwi's. Behalve vers, kunnen de vruchten ook op verschillende manieren verwerkt worden, zoals jam of compote. Ook zijn de doorgesneden vruchtjes fraai als garnering bij hapjes of desserts. De vruchten worden ook wel gedroogd en er kan zelfs wijn van worden gemaakt.
De vruchten hangen in grote trossen aan de struiken. Ze kunnen per stuk worden geoogst, of takjes met een tros vruchten kunnen gezamenlijk worden afgeknipt.
Mini-kiwi's hebben in de loop der jaren al regelmatig in de belangstelling gestaan. Hoewel er in diverse landen commerciële proeven zijn gedaan is een echte commerciële doorbraak er nog nooit gekomen. Redenen hiervoor zijn:
- Het arbeidsintensieve oogsten vanwege de kleine vruchten. Bovendien hangt een deel van de vruchten goed gecamoufleerd tussen het blad;
- De kortere houdbaarheid van de vruchten na de oogst. Dit wordt versterkt doordat de vruchtsteeltjes op het tijdstip van de oogst kunnen zijn verhout, waardoor bij de steelaanhechting het vruchtvlees tijdens het plukken kan worden beschadigd. Deze beschadiging kan vervolgens versnelde rotting tot gevolg hebben. Het voorgaande kan worden voorkomen door de vruchten met een schaartje af te knippen, doch dit vergroot het arbeidsintensieve karakter nog meer.
- De vruchten zien er minder aantrekkelijk uit dan de gewone kiwi's. Desalniettemin zou de mini-kiwi met een goed marketingconcept eenvoudig mee kunnen liften op het reeds bestaande succes van de gewone kiwi.

In de commerciële teelt kunnen de planten op dezelfde wijze worden opgekweekt als gewone kiwi's. De teeltsystemen die voor gewone kiwi's worden opgericht (pergola-constructies en T-vormige teeltsystemen) zijn derhalve ook voor mini-kiwi's geschikt. Door de wat geringere groeikracht kan wel een iets kleinere plantafstand worden gehanteerd. In commerciële beplantingen wordt voor de bestuiving één mannelijke plant op 6 tot 8 vrouwelijke planten gehanteerd, afhankelijk van het gekozen beplantingspatroon waarbij het uitgangspunt steeds is dat elke vrouwelijke plant op relatief korte afstand van een bestuiverplant staat.
Mini-kiwi's kunnen een grote oogst geven. Onder optimale omstandigheden in professionele teelt (pergola-systemen en T-vormige systemen) is een oogst van ruim 5 kg per m² mogelijk. Meestal zal deze echter op een niveau van 1 tot 3 kg per m² liggen, mede afhankelijk van het gebruikte ras. Met name jongere planten kunnen beurtjaargevoelig zijn, hetgeen inhoudt dat zeer productieve en minder productieve jaren elkaar afwisselen. Om de genoemde productieniveaus te kunnen halen is (net als bij gewone kiwi's) een vakkundige wintersnoei en zomersnoei noodzakelijk. De sierlijke planten lenen zich echter zonder snoei ook goed voor verwildering in siertuinen, doch zullen dan minder productief zijn.
De vruchten van de mini-kiwi worden tegenwoordig in Nederland incidenteel in de handel aangeboden in doorzichtige plastic bakjes als mini-kiwi of onder benamingen als kiwai, baby-kiwi of kiwiberry. Onder andere Chili is een producent van de vruchten. Voor de commerciële teelt worden de vruchten geoogst voordat ze volledig rijp zijn. Dit vergroot de bewaarmogelijkheden (circa twee maanden bij 0 °C). Het suikergehalte van aan de struik gerijpte vruchten ligt echter veel hoger; de bewaarbaarheid is dan echter veel beperkter (ongeveer twee weken in de koelkast).

## Rassen
De mini-kiwi wekte al vroeg de interesse van de Russische kweker Ivan Mitsjoerin. Hij hield zich bezig met een zoektocht naar winterharde vormen van eetbare vruchten zoals de mini-kiwi en Actinidia kolomikta, wat de fruitteelt voor het eerst mogelijk maakte in grotere gebieden van Rusland. Van Mitsjoerin stammen drie kweekvormen. Deze werden door hem aangeduid met meer algemene benamingen zoals de “vruchtbare mini-kiwi”, de “vroegrijpe mini-kiwi” en de “laatrijpende mini-kiwi”. Heden ten dage worden de rassen met meer pakkende benamingen aangeduid, zoals:
- Ananasnaya (ook bekend als Ananasnaja, Anna en vergelijkbare benamingen) is een van de Mitsjoerin-rassen, derhalve afkomstig uit Rusland. Het ras is mogelijk ontstaan uit een soortkruising met Actinidia kolomikta. Ananasnaya is een van de bekendste rassen met een goede productie van smakelijke vruchten (6 tot 14 gram), die vanaf eind september rijpen. De vruchten zijn overwegend groen, doch kunnen een rode blos hebben als ze aan de zon zijn blootgesteld. Het is mogelijk (of op zijn minst waarschijnlijk) dat er meer verschillende selecties onder de naam Ananasnaya (en daarvan afgeleide benamingen) op de markt zijn. Om de verwarring compleet te maken bestaat er ook van de Actinidia kolomikta een ras met dezelfde naam.
- Ambrosia, ook wel Jumbo of Jumbo Verde genoemd, is een productief ras uit Italië. Tot de komst van de Ambrosia Grande (zie hieronder) stond dit ras bekend als het ras met de grootste vruchten (tot circa 15 gram). De vruchten zijn groen tot groengeel van kleur en hebben een aangename zoetzure smaak. Dit ras draagt voornamelijk op lange scheuten. Volgens sommige bronnen zou deze dezelfde zijn als de Ananasnaya, doch zou deze in Italië de naam Jumbo Verde (grote groene) hebben gekregen. Vervolgens zou deze door een Zwitserse firma onder de naam Ambrosia op de markt zijn gebracht.
- Ambrosia Grande is een nieuw Zwitsers ras met nog grotere vruchten dan de gewone Ambrosia. De vruchten zouden tot 5 cm lang worden en ook iets vroeger afrijpen dan die van de gewone Ambrosia. De groene vruchten kunnen aan de zonzijde een rode blos krijgen.

- Weiki, ook wel Bayern-kiwi of Weihenstephaner kiwi genoemd, is een zeer productief ras dat in Duitsland is geselecteerd aan de toenmalige leerstoel voor fruitteelt aan de Technische Universiteit München-Weihenstephan (thans: Fachgebiet Obstbau des Wissenschaftszentrums Weihenstephan für Ernährung, Landnutzung und Umwelt). Het ras is sinds 1986 beschikbaar. Weiki geeft smakelijke middelgrote groene vruchten met een rode blos, die niet van de struik vallen als ze in oktober zijn gerijpt. De struik heeft ook een hoge sierwaarde, omdat ze donkergroene bladeren met rode bladstelen hebben. Weiki is een zeer winterharde selectie, die temperaturen tot −30 °C kan overleven. Er bestaat ook een mannelijke vorm van Weiki, die ook geschikt is voor de bestuiving van overige vrouwelijke mini-kiwirassen.
- Julia, ook wel Sachsen-kiwi genoemd, is een ras dat in de deelstaat Saksen (Duitsland) is geselecteerd. Zeer winterhard (tot −30 °C). Zeer productief. Goed smakende vruchten met de grootte van een hazelnoot.
- Romeo is de mannelijke versie van de Sachsen-kiwi, die ook geschikt is voor de bestuiving van andere vrouwelijke rassen.
- Ken's Red is door de Nieuw-Zeelandse veredelaar Ken Nobbs ontwikkeld uit een kruising van Actinidia arguta var. cordifolia met Actinidia melanandra. Het is een ras met relatief grote vruchten die een variërende schakering hebben van rood tot donkerrood in zowel het vruchtvlees als in de schil. De vruchten hebben een zeer aangename smaak. De vruchten worden niet snel zacht en zijn daardoor geschikt voor transport.
- Red Princess is ook door Ken Nobbs ontwikkeld uit dezelfde kruising als Ken's Red. De vruchten zijn kleiner dan die van Kens Red en aan de buitenkant minder rood gekleurd. Desalniettemin zijn er wel rode cellen in het vruchtvlees aanwezig, waardoor de vruchten aan de binnenzijde een prachtige groen-rode mix hebben.
- Amdue is een Zwitsers ras dat onder de merknaam Maki op de markt wordt gebracht. Het is een vorm met rood gekleurde, 2 tot 3 cm grote vruchten. Goede productiviteit. De vruchten smaken zoet en hebben een goed aroma.
- Geneva is een productief Amerikaans ras van het Geneva Research Station (Genève/New York). Het is het vroegst rijpende ras met middelgrote vruchten die roodbruin zijn gekleurd als ze zijn blootgesteld aan de zon. De smakelijke vruchten worden snel zacht en vallen na rijping vrij gemakkelijk van de plant, met name als de plant niet voldoende water ontvangt.
- Nostino is een mannelijk ras, dat voor de bestuiving van vrouwelijke rassen kan worden gebruikt.
- Meader female is een vrouwelijk ras dat is geïntroduceerd door Elwin Meader (Rochester - New Hampshire). Goede productie met smakelijke middelgrote vruchten.
- Meader male is een mannelijk ras, dat als bestuiver kan worden toegepast. Donkergroen sierlijk loof.
- Purpurna Sadowa is een Oekraïens ras dat is ontstaan uit een kruising van Actinidia arguta met Actinidia purpurea. Het ras geeft smakelijke middelgrote ovale vruchten, paars in de volle zon en groen in de schaduw. Tolereert temperaturen tot −30 °C.
- Figurnaja is ook een Oekraïens vrouwelijk ras met smakelijke middelgrote vruchten. Gemiddelde productie. Tolereert temperaturen tot −34 °C.
- Sentiabrskaja is ook een Oekraïens vrouwelijk ras. Middelgrote groene vruchten.
- Gibrida M is een Oekraïens mannelijk ras, welke voor de bestuiving van vrouwelijke rassen kan worden gebruikt.
- Rogów is een vrouwelijk ras uit Polen, geselecteerd in het arboretum van Rogów. Middelgrote vruchten.
- Cordifola is eigenlijk geen ras maar een botanische ondersoort: Actinitia arguta var. cordifolia die afkomstig is uit Japan en Korea. De planten hebben langere papierachtige, hartvormige bladeren met paarse stelen. De bloemen zijn wit met paarse stampers. Goede productiviteit van ronde, zeer zoete vruchten.
- Issai is een ras dat in Japan is geselecteerd, waarschijnlijk uit een kruising van Actinidia arguta met Actinidia polygama. Het betreft derhalve een soortkruising die daardoor qua groei en uiterlijk wat afwijkt van de zuivere mini-kiwi's. In tegenstelling tot de meeste andere rassen is Issai tweeslachtig en daardoor zelfbestuivend. Hij bloeit wat later dan andere mini-kiwirassen, waardoor hij als bestuiver van andere rassen minder geschikt is. Issai groeit ook wat minder krachtig dan de overige mini-kiwirassen en is daardoor geschikt voor kleinere tuinen. De plant komt snel in productie en kan al vanaf het tweede jaar vruchten dragen. De vruchtdracht is echter matig en de plant is alleen geschikt voor optimale standplaatsen. De winterhardheid is wat minder dan van de andere zuivere mini-kiwi's. De nogal kleine groene vruchten smaken goed en rijpen vanaf begin tot half september. De vruchtjes wegen 4 tot 9 gram en worden het grootst indien er toch een mannelijke bestuiverplant aanwezig is. Van alle genoemde rassen is plantmateriaal van Issai relatief het eenvoudigst te bemachtigen, omdat planten van Issai via enkele boomtelers en tuincentra voor particulieren worden aangeboden.

Enkele rassen van de mini-kiwi zijn in België en Nederland bij gespecialiseerde kwekers verkrijgbaar.

wikiname: nlwiki

title: Mini-kiwi

in_language: nl

wikitext:
{{Taxobox
| type = plant
| naam = Mini-kiwi
| afbeelding = Weiki01.jpg
| afbeeldingtekst = Weiki
| rijk = ''[[Planten|Plantae]]'' (Planten)
| stam = ''[[Embryophyta]]'' (Landplanten)
| klasse = ''[[Spermatopsida]]'' (Zaadplanten)
| clade1 = [[Bedektzadigen]]
| clade2 = [['nieuwe' Tweezaadlobbigen]]
| clade4 = [[Asteriden]]
| orde = ''[[Ericales]]''
| familie = ''[[Actinidiaceae]]''
| geslacht = ''[[Actinidia]]''
| w-naam = Actinidia arguta
| auteur = ([[Philipp Franz von Siebold|Siebold]] & [[Joseph Gerhard Zuccarini|Zucc.]]) [[Jules Émile Planchon|Planch.]] ex [[Friedrich Anton Wilhelm Miquel|Miq.]]
| datum = 1867
| afbeeldingII = Kiwi kletter.jpg
}}
De '''mini-kiwi''' of '''kiwibes''' (''Actinidia arguta'') is een verwant van de [[kiwi (fruit)|kiwi]], die in tegenstelling tot de kiwi volledig [[winterhard]] is. Het is een oude soort, die volgens onderzoek al in de [[vegetatie]] van het [[Tertiair]] voorkwam. De plant werd in [[Europa (werelddeel)|Europa]] en [[Azië]] gecultiveerd, vooral in [[botanische tuin]]en. De mini-kiwi stamt uit het noorden van [[Japan]], Oost-[[Mantsjoerije]] en de [[taiga]]'s van [[Siberië]].

De mini-kiwi is onder veel verschillende benamingen bekend. De mini-kiwi wordt ook wel aangeduid als Siberische kruisbes. Ook de volgende benamingen hebben allemaal betrekking op de mini-kiwi: kiwiberry (kiwibes), baby-kiwi, grape-kiwi, cocktail-kiwi, hardy kiwi, kiwai, tara-vine, bower-vine, kishmish en kokuwa (Japan).

De mini-kiwi is een [[tweehuizig]]e [[klimplant]]. De mannelijke en vrouwelijke bloemen bevinden zich aan aparte planten, zodat voor vruchtvorming (net als bij gewone kiwi's) een mannelijke en een vrouwelijke plant nodig is. In zijn natuurlijke habitat groeit de plant door andere bomen (tot 15 m hoog) en/of liggend en slingerend over de grond. Het [[blad]] is ovaal of langwerpig, 8–13 cm lang, van boven glimmend donkergroen en van onderen lichter groen. Het blad heeft nerven die aan de onderkant behaard zijn. De bladsteel is lang en rozig. De [[bloem (plant)|bloemen]] zijn wit, vrij bol, 1,5–2 cm groot.

Mannelijke planten van de gewone [[kiwi (fruit)|kiwi]] (''Actinidia deliciosa'') kunnen overigens ook gebruikt worden voor de [[bestuiving]] van vrouwelijke mini-kiwi's.

Net als de gewone kiwi is de mini-kiwi een krachtig groeiende slingerplant. De groeikracht is echter iets minder dan die van de gewone kiwi. In tegenstelling tot de gewone kiwi zijn de planten van de mini-kiwi volledig winterhard (tot −30 °C). Bovendien rijpen de vruchten eerder. Daarmee is het mogelijk om mini-kiwi's te telen in gebieden die voor gewone kiwi's ongeschikt of minder geschikt zijn. In [[Nederland]] en België rijpen de vruchten buiten aan de [[struik]], hetgeen bij gewone kiwi's niet of nauwelijks mogelijk is.

De vruchten van de mini-kiwi hebben een onbehaarde schil en kunnen daardoor met de schil worden gegeten. De vruchten variëren in grootte van [[kruisbes]]sen tot [[walnoot (vrucht)|walnoten]] en zijn meestal 3,5 – 15 g zwaar. De vruchten van de verschillende rassen onderscheiden zich (naast de vruchtgrootte) ook in kleur en structuur van de [[vrucht (plant)|schil]], en in de kleur van het vruchtvlees. De kleur van de schil varieert van helemaal groen tot helemaal rood, afhankelijk van het ras en de mate waarin de vruchten rechtstreeks zijn blootgesteld aan de zon. Het vruchtvlees kan groen, roodachtig of helemaal rood zijn. De opengesneden vrucht doet denken aan een miniatuur kiwivrucht: een witte kern met daaromheen een ring van zwarte [[Zaad (plant)|zaden]] en het typische lijnenpatroon. De vruchten van de mini-kiwi hebben een zoete, aromatische smaak. Ze zijn rijk aan mineralen en hebben een nog hoger [[vitamine C]]-gehalte dan de gewone kiwi's. Behalve vers, kunnen de vruchten ook op verschillende manieren verwerkt worden, zoals jam of compote. Ook zijn de doorgesneden vruchtjes fraai als garnering bij hapjes of desserts. De vruchten worden ook wel gedroogd en er kan zelfs wijn van worden gemaakt.

De vruchten hangen in grote trossen aan de struiken. Ze kunnen per stuk worden geoogst, of takjes met een tros vruchten kunnen gezamenlijk worden afgeknipt.

Mini-kiwi's hebben in de loop der jaren al regelmatig in de belangstelling gestaan. Hoewel er in diverse landen commerciële proeven zijn gedaan is een echte commerciële doorbraak er nog nooit gekomen. Redenen hiervoor zijn:
* Het arbeidsintensieve oogsten vanwege de kleine vruchten. Bovendien hangt een deel van de vruchten goed gecamoufleerd tussen het blad;
* De kortere houdbaarheid van de vruchten na de oogst. Dit wordt versterkt doordat de vruchtsteeltjes op het tijdstip van de oogst kunnen zijn verhout, waardoor bij de steelaanhechting het vruchtvlees tijdens het plukken kan worden beschadigd. Deze beschadiging kan vervolgens versnelde rotting tot gevolg hebben. Het voorgaande kan worden voorkomen door de vruchten met een schaartje af te knippen, doch dit vergroot het arbeidsintensieve karakter nog meer.
* De vruchten zien er minder aantrekkelijk uit dan de gewone kiwi's. Desalniettemin zou de mini-kiwi met een goed marketingconcept eenvoudig mee kunnen liften op het reeds bestaande succes van de gewone kiwi.
[[Bestand:Actinidia arguta.jpg|thumb|left|Mini-kiwi uit Chili]]
In de commerciële teelt kunnen de planten op dezelfde wijze worden opgekweekt als gewone kiwi's. De teeltsystemen die voor gewone kiwi's worden opgericht (pergola-constructies en T-vormige teeltsystemen) zijn derhalve ook voor mini-kiwi's geschikt. Door de wat geringere groeikracht kan wel een iets kleinere plantafstand worden gehanteerd. In commerciële beplantingen wordt voor de bestuiving één mannelijke plant op 6 tot 8 vrouwelijke planten gehanteerd, afhankelijk van het gekozen beplantingspatroon waarbij het uitgangspunt steeds is dat elke vrouwelijke plant op relatief korte afstand van een bestuiverplant staat.

Mini-kiwi's kunnen een grote oogst geven. Onder optimale omstandigheden in professionele teelt (pergola-systemen en T-vormige systemen) is een oogst van ruim 5 kg per m² mogelijk. Meestal zal deze echter op een niveau van 1 tot 3 kg per m² liggen, mede afhankelijk van het gebruikte ras. Met name jongere planten kunnen beurtjaargevoelig zijn, hetgeen inhoudt dat zeer productieve en minder productieve jaren elkaar afwisselen. Om de genoemde productieniveaus te kunnen halen is (net als bij gewone kiwi's) een vakkundige wintersnoei en zomersnoei noodzakelijk. De sierlijke planten lenen zich echter zonder snoei ook goed voor verwildering in siertuinen, doch zullen dan minder productief zijn.

De vruchten van de mini-kiwi worden tegenwoordig in Nederland incidenteel in de handel aangeboden in doorzichtige plastic bakjes als mini-kiwi of onder benamingen als kiwai, baby-kiwi of kiwiberry. Onder andere [[Chili]] is een producent van de vruchten. Voor de commerciële teelt worden de vruchten geoogst voordat ze volledig rijp zijn. Dit vergroot de bewaarmogelijkheden (circa twee maanden bij 0 °C). Het suikergehalte van aan de struik gerijpte vruchten ligt echter veel hoger; de bewaarbaarheid is dan echter veel beperkter (ongeveer twee weken in de koelkast).

==Rassen==
De mini-kiwi wekte al vroeg de interesse van de Russische kweker [[Ivan Mitsjoerin]]. Hij hield zich bezig met een zoektocht naar winterharde vormen van eetbare [[fruit|vruchten]] zoals de mini-kiwi en ''[[Actinidia kolomikta]]'', wat de fruitteelt voor het eerst mogelijk maakte in grotere gebieden van Rusland. Van Mitsjoerin stammen drie kweekvormen. Deze werden door hem aangeduid met meer algemene benamingen zoals de “vruchtbare mini-kiwi”, de “vroegrijpe mini-kiwi” en de “laatrijpende mini-kiwi”. Heden ten dage worden de rassen met meer pakkende benamingen aangeduid, zoals:

* '''Ananasnaya''' (ook bekend als '''Ananasnaja''', '''Anna''' en vergelijkbare benamingen) is een van de Mitsjoerin-rassen, derhalve afkomstig uit Rusland. Het ras is mogelijk ontstaan uit een soortkruising met ''[[Actinidia kolomikta]]''. Ananasnaya is een van de bekendste rassen met een goede productie van smakelijke vruchten (6 tot 14 gram), die vanaf eind september rijpen. De vruchten zijn overwegend groen, doch kunnen een rode blos hebben als ze aan de zon zijn blootgesteld. Het is mogelijk (of op zijn minst waarschijnlijk) dat er meer verschillende selecties onder de naam Ananasnaya (en daarvan afgeleide benamingen) op de markt zijn. Om de verwarring compleet te maken bestaat er ook van de ''[[Actinidia kolomikta]]'' een ras met dezelfde naam.
* '''Ambrosia''', ook wel '''Jumbo''' of '''Jumbo Verde''' genoemd, is een productief ras uit Italië. Tot de komst van de Ambrosia Grande (zie hieronder) stond dit ras bekend als het ras met de grootste vruchten (tot circa 15 gram). De vruchten zijn groen tot groengeel van kleur en hebben een aangename zoetzure smaak. Dit ras draagt voornamelijk op lange scheuten. Volgens sommige bronnen zou deze dezelfde zijn als de Ananasnaya, doch zou deze in Italië de naam Jumbo Verde (grote groene) hebben gekregen. Vervolgens zou deze door een Zwitserse firma onder de naam Ambrosia op de markt zijn gebracht.
* '''Ambrosia Grande''' is een nieuw Zwitsers ras met nog grotere vruchten dan de gewone Ambrosia. De vruchten zouden tot 5 cm lang worden en ook iets vroeger afrijpen dan die van de gewone Ambrosia. De groene vruchten kunnen aan de zonzijde een rode blos krijgen.
[[Bestand:Weiki02.jpg|thumb|Weiki]]
* '''Weiki''', ook wel '''Bayern-kiwi''' of '''Weihenstephaner kiwi''' genoemd, is een zeer productief ras dat in Duitsland is geselecteerd aan de toenmalige leerstoel voor fruitteelt aan de [[Technische Universiteit München]]-Weihenstephan (thans: Fachgebiet Obstbau des Wissenschaftszentrums Weihenstephan für Ernährung, Landnutzung und Umwelt). Het ras is sinds 1986 beschikbaar. Weiki geeft smakelijke middelgrote groene vruchten met een rode blos, die niet van de struik vallen als ze in oktober zijn gerijpt. De struik heeft ook een hoge sierwaarde, omdat ze donkergroene bladeren met rode bladstelen hebben. Weiki is een zeer winterharde selectie, die temperaturen tot −30 °C kan overleven. Er bestaat ook een mannelijke vorm van Weiki, die ook geschikt is voor de bestuiving van overige vrouwelijke mini-kiwirassen.
* '''Julia''', ook wel '''Sachsen-kiwi''' genoemd, is een ras dat in de deelstaat Saksen (Duitsland) is geselecteerd. Zeer winterhard (tot −30 °C). Zeer productief. Goed smakende vruchten met de grootte van een hazelnoot.
* '''Romeo''' is de mannelijke versie van de Sachsen-kiwi, die ook geschikt is voor de bestuiving van andere vrouwelijke rassen.
* '''Ken's Red''' is door de Nieuw-Zeelandse veredelaar Ken Nobbs ontwikkeld uit een kruising van ''Actinidia arguta var. cordifolia'' met ''Actinidia melanandra''. Het is een ras met relatief grote vruchten die een variërende schakering hebben van rood tot donkerrood in zowel het vruchtvlees als in de schil. De vruchten hebben een zeer aangename smaak. De vruchten worden niet snel zacht en zijn daardoor geschikt voor transport.
* '''Red Princess''' is ook door Ken Nobbs ontwikkeld uit dezelfde kruising als Ken's Red. De vruchten zijn kleiner dan die van Kens Red en aan de buitenkant minder rood gekleurd. Desalniettemin zijn er wel rode cellen in het vruchtvlees aanwezig, waardoor de vruchten aan de binnenzijde een prachtige groen-rode mix hebben.
* '''Amdue''' is een Zwitsers ras dat onder de merknaam '''Maki''' op de markt wordt gebracht. Het is een vorm met rood gekleurde, 2 tot 3 cm grote vruchten. Goede productiviteit. De vruchten smaken zoet en hebben een goed aroma.
* '''Geneva''' is een productief Amerikaans ras van het Geneva Research Station ([[Genève (stad)|Genève]]/[[New York (stad)|New York]]). Het is het vroegst rijpende ras met middelgrote vruchten die roodbruin zijn gekleurd als ze zijn blootgesteld aan de zon. De smakelijke vruchten worden snel zacht en vallen na rijping vrij gemakkelijk van de plant, met name als de plant niet voldoende water ontvangt.
* '''Nostino''' is een mannelijk ras, dat voor de bestuiving van vrouwelijke rassen kan worden gebruikt.
* '''Meader female''' is een vrouwelijk ras dat is geïntroduceerd door Elwin Meader (Rochester - New Hampshire). Goede productie met smakelijke middelgrote vruchten.
* '''Meader male''' is een mannelijk ras, dat als bestuiver kan worden toegepast. Donkergroen sierlijk loof.
* '''Purpurna Sadowa''' is een Oekraïens ras dat is ontstaan uit een kruising van ''Actinidia arguta'' met ''Actinidia purpurea''. Het ras geeft smakelijke middelgrote ovale vruchten, paars in de volle zon en groen in de schaduw. Tolereert temperaturen tot −30 °C.
* '''Figurnaja''' is ook een Oekraïens vrouwelijk ras met smakelijke middelgrote vruchten. Gemiddelde productie. Tolereert temperaturen tot −34 °C.
* '''Sentiabrskaja''' is ook een Oekraïens vrouwelijk ras. Middelgrote groene vruchten.
* '''Gibrida M''' is een Oekraïens mannelijk ras, welke voor de bestuiving van vrouwelijke rassen kan worden gebruikt.
* '''Rogów''' is een vrouwelijk ras uit Polen, geselecteerd in het arboretum van Rogów. Middelgrote vruchten.
* '''Cordifola''' is eigenlijk geen ras maar een botanische ondersoort: ''Actinitia arguta'' var. ''cordifolia'' die afkomstig is uit Japan en Korea. De planten hebben langere papierachtige, hartvormige bladeren met paarse stelen. De bloemen zijn wit met paarse stampers. Goede productiviteit van ronde, zeer zoete vruchten.
* '''Issai''' is een ras dat in Japan is geselecteerd, waarschijnlijk uit een kruising van ''Actinidia arguta'' met ''Actinidia polygama''. Het betreft derhalve een soortkruising die daardoor qua groei en uiterlijk wat afwijkt van de zuivere mini-kiwi's. In tegenstelling tot de meeste andere rassen is Issai tweeslachtig en daardoor [[zelfbestuiving|zelfbestuivend]]. Hij bloeit wat later dan andere mini-kiwirassen, waardoor hij als bestuiver van andere rassen minder geschikt is. Issai groeit ook wat minder krachtig dan de overige mini-kiwirassen en is daardoor geschikt voor kleinere tuinen. De plant komt snel in productie en kan al vanaf het tweede jaar vruchten dragen. De vruchtdracht is echter matig en de plant is alleen geschikt voor optimale standplaatsen. De winterhardheid is wat minder dan van de andere zuivere mini-kiwi's. De nogal kleine groene vruchten smaken goed en rijpen vanaf begin tot half september. De vruchtjes wegen 4 tot 9 gram en worden het grootst indien er toch een mannelijke bestuiverplant aanwezig is. Van alle genoemde rassen is plantmateriaal van Issai relatief het eenvoudigst te bemachtigen, omdat planten van Issai via enkele boomtelers en tuincentra voor particulieren worden aangeboden.

Enkele rassen van de mini-kiwi zijn in België en Nederland bij gespecialiseerde kwekers verkrijgbaar.

[[Categorie:Fruit]]
[[Categorie:Plant uit het Palearctisch gebied|mini-kiwi]]
[[Categorie:Kiwifamilie]]

title: Mini-kiwi

Rijk: Plantae (Planten)

Stam: Embryophyta (Landplanten)

Klasse: Spermatopsida (Zaadplanten)

Clade:
Bedektzadigen
'nieuwe' Tweezaadlobbigen
Asteriden

Orde: Ericales

Familie: Actinidiaceae

Geslacht: Actinidia

title: Soort

Portaal: Biologie


text:
# Polyamia triplehorni
Polyamia triplehorni är en insektsart som beskrevs av Delong och Thambimuttu 1973. Polyamia triplehorni ingår i släktet Polyamia och familjen dvärgstritar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

wikiname: svwiki

title: Polyamia triplehorni

in_language: sv

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|insekts|datum=2013-04}}
{{Taxobox
| name = ''Polyamia triplehorni''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Leddjur]]
| phylum = Arthropoda
| classis_sv = [[Egentliga insekter]]
| classis = Insecta
| ordo_sv = [[Halvvingar]]
| ordo = Hemiptera
| familia_sv = [[Dvärgstritar]]
| familia = Cicadellidae
| genus_sv =
| genus = [[Polyamia]]
| species_sv =
| species = '''Polyamia triplehorni'''
| taxon = Polyamia triplehorni
| taxon_authority = DeLong & Thambimuttu 1973
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| subphylum = Hexapoda
| subphylum_sv = [[Sexfotingar]]
| superfamilia = [[Membracoidea]]
| superfamilia_sv =
| synonyms =
}}

'''''Polyamia triplehorni'''''<ref name = "COL"/> är en [[insekter|insekts]]art som beskrevs av Delong och Thambimuttu 1973. ''Polyamia triplehorni'' ingår i [[släkte]]t ''[[Polyamia]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[dvärgstritar]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/polyamia+triplehorni/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "source">''MOWD: Membracoidea of the World Database''. McKamey S., 2010-11-23</ref>
</references>

{{Robotskapad stub om dvärgstritar}}

[[Kategori:Dvärgstritar]]
[[Kategori:Polyamia|triplehorni]]

title: Systematik

Domän: Eukaryoter · Eukaryota

Rike: Djur · Animalia

Stam: Leddjur · Arthropoda

Understam: Sexfotingar · Hexapoda

Klass: Egentliga insekter · Insecta

Ordning: Halvvingar · Hemiptera

Överfamilj: Membracoidea

Familj: Dvärgstritar · Cicadellidae

Släkte: Polyamia

Art: Polyamia triplehorni

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: Hitta fler artiklar om djur med Djurportalen

Auktor: DeLong & Thambimuttu 1973


text:
# Eubucco glaucogularis
Eubucco glaucogularis ("blåhakad barbett", officiellt svenskt trivialnamn saknas) är en fågel i familjen amerikanska barbetter inom ordningen hackspettartade fåglar. Den betraktas i allmänhet som underart till brokbarbett (Eubucco versicolor) men har sedan 2014 getts artstatus av Birdlife International och IUCN, som kategoriserar den som livskraftig. Fågeln förekommer enbart i centrala Peru.

title: Eubucco glaucogularis

wikitext:
{{Taxobox
| name = ''Eubucco glaucogularis''
| status = LC
| status_ref = <ref name="IUCN">{{IUCN2014.3 | assessors = Birdlife International | år = 2014 | id = 22727080 | titel = Eubucco glaucogularis| språk = engelska | hämtdatum = 2015-01-01}}</ref>
| image = A monograph of the Capitonidæ, or scansorial barbets (19987826138) (cropped).jpg
| image_caption =
| range_map =
| range_map_caption =
| image2 =
| image2_caption =
| domain_sv = [[Eukaryoter]]
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Ryggsträngsdjur]]
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = [[Ryggradsdjur]]
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = [[Fåglar]]
| classis = Aves
| ordo_sv = [[Hackspettartade fåglar]]
| ordo = Piciformes
| familia_sv = [[Amerikanska barbetter]]
| familia = Capitonidae
| genus_sv =
| genus = [[Eubucco]]
| species_sv =
| species = E. glaucogularis
| taxon = Eubucco glaucogularis
| taxon_authority = (Tschudi, 1844)
| synonyms = ''Eubucco versicolor glaucogularis''
}}

'''''Eubucco glaucogularis''''' ("blåhakad barbett"<ref>Fri översättning från det engelska trivialnamnet</ref>, officiellt svenskt trivialnamn saknas<ref name="SOF">[[Sveriges ornitologiska förening]] (2016) [http://www.sofnet.org/sveriges-ornitologiska-forening/svenska-namn-pa-varldens-faglar/varldslistan-i-webbformat/ Officiella listan över svenska namn på världens fågelarter] {{Wayback|url=http://www.sofnet.org/sveriges-ornitologiska-forening/svenska-namn-pa-varldens-faglar/varldslistan-i-webbformat/ |date=20141018105319 }}, läst 2016-02-10</ref>) är en [[fågel]] i familjen [[amerikanska barbetter]] inom ordningen [[hackspettartade fåglar]].<ref name="IUCN"/> Den betraktas i allmänhet som underart till [[brokbarbett]] (''Eubucco versicolor'')<ref name = "CC">Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood (2016) The eBird/Clements checklist of birds of the world: Version 2016 [http://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download http://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download], läst 2016-08-11</ref><ref name=IOC/> men har sedan 2014 getts artstatus av [[Birdlife International]] och [[IUCN]], som kategoriserar den som [[livskraftig]]. Fågeln förekommer enbart i centrala [[Peru]].<ref name=IOC>Gill, F & D Donsker (Eds). 2016. [http://www.worldbirdnames.org/ioc-lists/master-list-2/ IOC World Bird List (v 6.2)]. doi :  10.14344/IOC.ML.6.2.</ref>

== Noter ==
<references/>

[[Kategori:Amerikanska barbetter]]
[[Kategori:Fåglar i neotropiska regionen]]
[[Kategori:Endemiska fågelarter i Peru]]

title: Systematik

Stam: Ryggsträngsdjur · Chordata

Understam: Ryggradsdjur · Vertebrata

Klass: Fåglar · Aves

Ordning: Hackspettartade fåglar · Piciformes

Familj: Amerikanska barbetter · Capitonidae

Släkte: Eubucco

Art: E. glaucogularis

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: § Eubucco glaucogularis

Auktor: (Tschudi, 1844)

title: Synonymer

Synonymer: Eubucco versicolor glaucogularis


text:
# Пісня про Сокола
«Пісня про Сокола» — твір Максима Горького. Вперше надруковано 5 березня 1895 року в «Самарській газеті»; при першій публікації текст включено до оповідання «У Чорномор'ї» (рос. В Черноморье), що входить до циклу «Тіньові картинки» (рос. Теневые картинки). До книжкової публікації у збірнику «Нариси та оповідання» (рос. Очерки и рассказы; 1898) автор зробив у тексті низку виправлень, а для другого видання збірки 1899 року істотно переробив його і дав кінцеву назву. «Пісню про Сокола» перекладено багатьма мовами світу.

## Сюжет
Поранений у бою зі сильним супротивником Сокіл упав з небес на скелі і на зловтішне запитання Вужа відповів: «Так, я вмираю!.. Я жив на славу!.. Я знаю щастя!.. Я бачив небо… Ти не побачиш його так близько!.. Ех, бідолахо!». А потім "скрикнув… з журбою й болем, всю міць зібравши: «О, хоч би в небо ще раз злетіти!..». За порадою Вужа («Можливо, крила тебе підхоплять і поживеш тоді ще трохи в своїй стихії») він кинувся з краю прірви в ущелину, але, ударяючись об скелі, скотився вниз, де його тіло підхопило бурхливий потік. «Вуж довго думав про смерть сміливця, про зліт до неба» і вирішив звідати на собі, «злетівши в небо хоч на хвилину», що ж таке політ у небесах, чому птахи вважають це щастям. Він теж кинувся зі скелі, але не розбився, на відміну від Сокола, а розсміявся: «Так ось в чім розкіш злітань до неба! Вона — в падінні!.. Кумедні птиці!».
Тим часом у левиному реві хвиль гриміла пісня про горду птицю: «Безумству смілих співаєм славу!».

## Критичні оцінки
Радянська публіцистика та літературна критика приділяла «Пісні про Сокола» значну увагу. Омелян Ярославський зазначав у спогадах, що «заклики Горького та його полум'яні бойові пісні — „Буревісник“, його „Пісня про Сокола“ — мали не менший революційний вплив на маси, ніж прокламації окремих революційних комітетів партійної організації». Інший революціонер, Петро Заломов, згадував:
Пісня про Сокола була для нас цінніша за десятки прокламацій. Ми дивувалися дурості царської цензури, що її пропустила. Хіба тільки мертвий, або незмірно низький і боягузливий раб міг від неї не прокинутися, не спалахнути гнівом і жагою боротьби. <…> Вона була співзвучна нашим настроям, вона доводила нас до сліз захвату.Оригінальний текст (рос.)
Песня о Соколе была для нас ценнее десятков прокламаций. Мы изумлялись глупости царской цензуры, пропустившей её. Разве только мёртвый, или неизмеримо низкий и трусливый раб, мог от неё не проснуться, не загореться гневом и жаждой борьбы. <…> Она была созвучна нашим настроениям, она доводила нас до слёз восторга.
Володимир Ленін назвав свій відкритий лист Максиму Горькому, опублікований 1914 року, «Автору „Пісні про сокола“».

На думку І. О. Груздєва, автора біографії Максима Горького в серії «Життя чудових людей» (1960),
Ця «Пісня» — заклик до світла, до свободи — звернена була безпосередньо до революційних робітників, що протистоять громаді самодержавства та капіталістичних сил.Оригінальний текст (рос.)
Эта «Песня» — призыв к свету, к свободе — обращена была непосредственно к революционным рабочим, противостоящим громаде самодержавия и капиталистических сил.
Інакше оцінювала твір Горького права критика — так, М. О. Меньшиков 1900 року стверджував:
Ця «Пісня про Сокола» дуже багатьом подобається, багато хто з молоді від неї в захваті. Але мені ця річ здається надзвичайно фальшивою та слабкою, її навіть важко зрозуміти та вчити. Не кажучи про те, що вона погано написана крикливими фарбами, — вона наскрізь фальшива за моральним задумом.Оригінальний текст (рос.)
Эта «Песня о Соколе» очень многим нравится, многие из молодёжи от неё в восторге. Но мне эта вещь кажется необыкновенно фальшивой и слабой, её даже тяжело понять и учить. Не говоря о том, что она плохо написана, кричащими красками, — она насквозь фальшива по нравственному замыслу.

## У мистецтві
- Польский композитор Ґжеґож Фітельберг[pl] написав за мотивами твору Горького симфонічну поему «Пісня про сокола» (пол. Pieśń o sokole; 1905). На слова Горького написано однойменні твори радянських композиторів Рувима Пергамента[ru] (1942), Григорія Фінаровського (1946, 2-а ред. 1966), Олександра Крейна (1948), Юрія Чичкова[ru] (1953).
- Пісня Darko Rundek — Ruskaja
- Пісня Machine Spirit — Tale of the Falcon (2021)
- 1967 року режисер-мультиплікатор Борис Степанцев зняв анімаційний фільм «Пісня про Сокола[ru]». За словами режисера, |  | Своїм фільмом ми хотіли підкреслити, що наше мистецтво, як стверджував Горький, повинне активно виступати проти байдужості, міщанства, обивательщини — явищ, несумісних із суспільством майбутнього, — філософії зручної та ситої, філософії слизької та виверткої, філософії вужів. Так і виник Вуж — у нашій картині міщанин, приречений зрештою на загибель. Нам здавалося, що таке прочитання «Пісні про Сокола» не спотворить задуму автора, а, навпаки, змусить «Пісню» прозвучати з новою силою, злободенно і гостро…Оригінальний текст (рос.) Своим фильмом мы хотели подчеркнуть, что наше искусство, как утверждал Горький, должно активно выступать против равнодушия, мещанства, обывательщины — явлений, несовместимых с обществом будущего, — философии удобной и сытой, философии скользкой и изворотливой, философии ужей. Так и возник Уж — в нашей картине мещанин, обречённый в конечном итоге на гибель. Нам казалось, что такое прочтение «Песни о Соколе» не исказит замысел автора, а, напротив, заставит «Песню» прозвучать с новой силой, злободневно и остро… |

wikiname: ukwiki

title: Пісня про Сокола

in_language: uk

wikitext:
{{Літературний твір}}
'''«Пісня про Сокола»''' — твір [[Максим Горький|Максима Горького]]. Вперше надруковано 5 березня [[1895 у літературі|1895 року]] в «Самарській газеті»;<ref>{{Cite web |url=http://news.samaratoday.ru/news/186697/ |title=Этот день в истории края. Горький в «Самарской газете» |archive-url=https://web.archive.org/web/20100225081831/http://news.samaratoday.ru/news/186697/ |archive-date=2010-02-25 |dead-url=no |access-date=2011-11-03}}</ref> при першій публікації текст включено до оповідання «У Чорномор'ї» ({{Lang-ru|В Черноморье}}), що входить до циклу «Тіньові картинки» ({{Lang-ru|Теневые картинки}}). До книжкової публікації у збірнику «Нариси та оповідання» ({{Lang-ru|Очерки и рассказы}}; [[1898 у літературі|1898]]) автор зробив у тексті низку виправлень, а для другого видання збірки [[1899 у літературі|1899 року]] істотно переробив його і дав кінцеву назву.<ref>{{Cite web |url=http://home.sinn.ru/~gorky/TEXTS/SSP/PRIM/sokol_pr.htm |title=О соколе и уже |archive-url=https://web.archive.org/web/20120109054927/http://home.sinn.ru/~gorky/TEXTS/SSP/PRIM/sokol_pr.htm |archive-date=2012-01-09 |dead-url=no |access-date=2011-11-03}}</ref> «Пісню про Сокола» перекладено багатьма мовами світу.

== Сюжет ==
Поранений у бою зі сильним супротивником Сокіл упав з небес на скелі і на зловтішне запитання Вужа відповів: «Так, я вмираю!.. Я жив на славу!.. Я знаю щастя!.. Я бачив небо… Ти не побачиш його так близько!.. Ех, бідолахо!»<ref>Тут і далі цитати в перекладі [[Малишко Андрій Самійлович|А. Малишка]]</ref>. А потім "скрикнув… з журбою й болем, всю міць зібравши: «О, хоч би в небо ще раз злетіти!..». За порадою Вужа («Можливо, крила тебе підхоплять і поживеш тоді ще трохи в своїй стихії») він кинувся з краю прірви в ущелину, але, ударяючись об скелі, скотився вниз, де його тіло підхопило бурхливий потік. «Вуж довго думав про смерть сміливця, про зліт до неба» і вирішив звідати на собі, «злетівши в небо хоч на хвилину», що ж таке політ у небесах, чому птахи вважають це щастям. Він теж кинувся зі скелі, але не розбився, на відміну від Сокола, а розсміявся: «Так ось в чім розкіш злітань до неба! Вона — в падінні!.. Кумедні птиці!».

Тим часом у левиному реві хвиль гриміла пісня про горду птицю: «Безумству смілих співаєм славу!».

== Критичні оцінки ==
Радянська публіцистика та літературна критика приділяла «Пісні про Сокола» значну увагу. [[Ярославський Омелян Михайлович|Омелян Ярославський]] зазначав у спогадах, що «заклики Горького та його полум'яні бойові пісні — „<nowiki/>[[Пісня про Буревісника|Буревісник]]<nowiki/>“, його „Пісня про Сокола“ — мали не менший революційний вплив на маси, ніж прокламації окремих революційних комітетів партійної організації». Інший революціонер, {{Нп|Заломов Петро Андрійович|Петро Заломов|ru|Заломов, Пётр Андреевич}}, згадував:
Пісня про Сокола була для нас цінніша за десятки прокламацій. Ми дивувалися дурості царської цензури, що її пропустила. Хіба тільки мертвий, або незмірно низький і боягузливий раб міг від неї не прокинутися, не спалахнути гнівом і жагою боротьби. <…> Вона була співзвучна нашим настроям, вона доводила нас до сліз захвату.<ref>Цит. по: [http://feb-web.ru/feb/irl/il0/ila/ila22252.htm Касторский С. В., Балухатый С. Д. Творчество Горького 90-х годов] {{Wayback|url=http://feb-web.ru/feb/irl/il0/ila/ila22252.htm|date=20130121000744}} // История русской литературы: В 10 т. / АН СССР. Ин-т рус. лит. (Пушкин. Дом). — Т. X. Литература 1890—1917 годов. — 1954. — С. 229.</ref>{{Oq|ru|Песня о Соколе была для нас ценнее десятков прокламаций. Мы изумлялись глупости царской цензуры, пропустившей её. Разве только мёртвый, или неизмеримо низкий и трусливый раб, мог от неё не проснуться, не загореться гневом и жаждой борьбы. <…> Она была созвучна нашим настроениям, она доводила нас до слёз восторга.}}
[[Ленін Володимир Ілліч|Володимир Ленін]] назвав свій відкритий лист Максиму Горькому, опублікований 1914 року, «Автору „Пісні про сокола“».<ref>[http://www.marxists.org/russkij/lenin/works/26-1.htm В. И. Ленин. Автору «Песни о соколе»] {{Wayback|url=http://www.marxists.org/russkij/lenin/works/26-1.htm|date=20111121111346}} // В. И. Ленин. Полное собрание сочинений: В 55 тт. — Том 26 (Июль 1914 — август 1915). — М.: Издательство политической литературы, 1969. — С. 96-97.</ref>

На думку {{Нп|Груздєв Ілля Олександрович|І. О. Груздєва|ru|Груздев, Илья Александрович}}, автора біографії Максима Горького в серії «[[Життя чудових людей]]» (1960),
Ця «Пісня» — заклик до світла, до свободи — звернена була безпосередньо до революційних робітників, що протистоять громаді самодержавства та капіталістичних сил.{{Oq|ru|Эта «Песня» — призыв к свету, к свободе — обращена была непосредственно к революционным рабочим, противостоящим громаде самодержавия и капиталистических сил.}}
Інакше оцінювала твір Горького права критика — так, {{Нп|Меньшиков Михайло Осипович|М. О. Меньшиков|ru|Меньшиков, Михаил Осипович}} 1900 року стверджував:
Ця «Пісня про Сокола» дуже багатьом подобається, багато хто з молоді від неї в захваті. Але мені ця річ здається надзвичайно фальшивою та слабкою, її навіть важко зрозуміти та вчити. Не кажучи про те, що вона погано написана крикливими фарбами, — вона наскрізь фальшива за моральним задумом.<ref>[http://az.lib.ru/m/menxshikow_m_o/text_0010.shtml M. Меньшиков. Красивый цинизм] {{Wayback|url=http://az.lib.ru/m/menxshikow_m_o/text_0010.shtml|date=20111105213938}} // Максим Горький: pro et contra / Вступ. ст., сост. и примеч. Ю. В. Зобнина. — СПб.: РХГИ, 1997.</ref>{{Oq|ru|Эта «Песня о Соколе» очень многим нравится, многие из молодёжи от неё в восторге. Но мне эта вещь кажется необыкновенно фальшивой и слабой, её даже тяжело понять и учить. Не говоря о том, что она плохо написана, кричащими красками, — она насквозь фальшива по нравственному замыслу.}}

== У мистецтві ==
* Польский композитор {{нп|Ґжеґож Фітельберг||pl|Grzegorz Fitelberg}} написав за мотивами твору Горького симфонічну поему «Пісня про сокола» ({{Lang-pl|Pieśń o sokole}}; [[1905]]). На слова Горького написано однойменні твори радянських композиторів {{нп|Пергамент Рувим Самуїлович|Рувима Пергамента|ru|Пергамент, Рувим Самуилович}} (1942), Григорія Фінаровського (1946, 2-а ред. 1966), [[Крейн Олександр Абрамович|Олександра Крейна]] (1948), {{нп|Чичков Юрій Михайлович|Юрія Чичкова|ru|Чичков, Юрий Михайлович}} (1953).
* Пісня Darko Rundek — Ruskaja
* Пісня Machine Spirit — Tale of the Falcon (2021)
* 1967 року режисер-мультиплікатор [[Степанцев Борис Павлович|Борис Степанцев]] зняв анімаційний фільм «{{нп|Пісня про Сокола (анімаційний фільм)|Пісня про Сокола|ru|Песня о Соколе (мультфильм)}}». За словами режисера, {{Цитата|Своїм фільмом ми хотіли підкреслити, що наше мистецтво, як стверджував Горький, повинне активно виступати проти байдужості, міщанства, обивательщини — явищ, несумісних із суспільством майбутнього, — філософії зручної та ситої, філософії слизької та виверткої, філософії вужів. Так і виник Вуж — у нашій картині міщанин, приречений зрештою на загибель. Нам здавалося, що таке прочитання «Пісні про Сокола» не спотворить задуму автора, а, навпаки, змусить «Пісню» прозвучати з новою силою, злободенно і гостро…<ref>[http://smena-online.ru/stories/pesnya-o-sokole Э. Тадэ. Песня о Соколе] // "Смена", 1968, № 980. {{ref-ru}}</ref>{{oq|ru|Своим фильмом мы хотели подчеркнуть, что наше искусство, как утверждал Горький, должно активно выступать против равнодушия, мещанства, обывательщины — явлений, несовместимых с обществом будущего, — философии удобной и сытой, философии скользкой и изворотливой, философии ужей. Так и возник Уж — в нашей картине мещанин, обречённый в конечном итоге на гибель. Нам казалось, что такое прочтение «Песни о Соколе» не исказит замысел автора, а, напротив, заставит «Песню» прозвучать с новой силой, злободневно и остро…}}}}

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Література ==
* Антонченков П. Т. Изучение «Песни о Соколе» М. Горького в VII классе средней школы // Учёные записки Якутского государственного педагогического института. — Якутск, 1955. — Вып. IV, с. 87-104. {{Ref-ru}}

[[Категорія:Птахи в мистецтві]]
[[Категорія:Книги 1895]]

title: рос. Песня о Соколе

Жанр: поема в прозіd

Автор: Максим Горький

Мова: російська


text:
# سیما ضرغامی
سیما ضرغامی (زادهٔ ۲۴ آذر ۱۳۴۱) مدیر و کارآفرین ایرانی-آمریکایی شبکه‌های تلویزیونی است. او در خلال سال‌های ۲۰۰۶ تا ۲۰۱۸ رئیس شبکهٔ نیکلودین و گروه کودکان و خانوادهٔ شبکهٔ ام‌تی‌وی بود. او از یک پدر ایرانی و یک مادر اسکاتلندی در آبادان متولد شد. خانوادهٔ او ابتدا به کانادا رفتند و در نهایت مقیم نیوجرسی آمریکا شدند.
او در سال ۲۰۰۶ توانست عنوان زن سال در بخش «زنان در ارتباط کابلی» را نیز به خود اختصاص دهد. میزان سرمایه ضرغامی ۳۳ میلیون دلار برآورد شده است که او را در فهرست ثروتمندترین زنان ایرانی الاصل قرار داده است.

wikiname: fawiki

title: سیما ضرغامی

in_language: fa

wikitext:
{{Infobox person
| name         = سیما ضرغامی
| alt          =
| image        = Cyma Zarghami, 2018.jpg
| caption      = سیما ضرغام در سال ۲۰۰۶
| birth_date   = ۲۴ آذر ۱۳۴۱{{سخ}}{{birth date and age|1962|12|15}}
| birth_place  = [[آبادان]]، ایران
| years_active = ۲۰۰۶–۲۰۱۸ (رئیس نیکلودئون)
| nationality  = ایرانی
| known_for    =
| occupation   = رئیس سابق [[نیکلودئون]] و [[Viacom Media Networks]]
| employer     =
| spouse       = جرج اوبرگ‌فول
| children     = ۳
}}
'''سیما ضرغامی''' (زادهٔ ۲۴ آذر ۱۳۴۱) مدیر و [[کارآفرین]] [[ایرانیان آمریکا|ایرانی-آمریکایی]] شبکه‌های تلویزیونی است. او در خلال سال‌های ۲۰۰۶ تا ۲۰۱۸ رئیس شبکهٔ [[نیکلودین]] و گروه کودکان و خانوادهٔ شبکهٔ [[ام‌تی‌وی]] بود. او از یک پدر [[مردم ایران|ایرانی]] و یک مادر [[اسکاتلند]]ی در [[آبادان]] متولد شد. خانوادهٔ او ابتدا به [[کانادا]] رفتند و در نهایت مقیم [[نیوجرسی]] [[آمریکا]] شدند.<ref>{{یادکرد وب |url=http://www.nick.com/all_nick/everything_nick/press_zarghami.jhtml |title=Cyma Zarghami<!-- عنوان تصحیح شده توسط ربات --> |accessdate=۱۹ مارس ۲۰۱۰ |archiveurl=https://web.archive.org/web/20081022103800/http://www.nick.com/all_nick/everything_nick/press_zarghami.jhtml |archivedate=۲۲ اکتبر ۲۰۰۸ |dead-url=yes}}</ref><ref>{{cite web
|url=http://money.cnn.com/magazines/fortune/fortune_archive/2006/10/16/8388650/index.htm
|title=زنان بازرگان
|publisher=[[فرچون (مجله)|فرچون]]
|date=۱۹۹۶-۱۰-۱۱
|accessdate=۲۰۱۰-۰۳-۰۳
}}</ref><ref name="Twenty-year plan">{{cite web
|url=http://www.uvm.edu/~uvmpr/vq/VQSUMMER00/twenty.html
|title=برنامه بیست ساله
|publisher=ورمونت کوارترلی
|date=
|accessdate=۲۰۱۰-۰۳-۰۳
}}</ref>

او در سال ۲۰۰۶ توانست عنوان زن سال در بخش «زنان در ارتباط کابلی» را نیز به خود اختصاص دهد. میزان سرمایه ضرغامی ۳۳ میلیون دلار برآورد شده است که او را در فهرست ثروتمندترین زنان ایرانی الاصل قرار داده است.<ref>{{یادکرد وب|عنوان=گلشیفته فراهانی در فهرست زنان ثروتمند ایرانی (+لیست و تصاویر)|نشانی=https://www.asriran.com/fa/news/838422/%DA%AF%D9%84%D8%B4%DB%8C%D9%81%D8%AA%D9%87-%D9%81%D8%B1%D8%A7%D9%87%D8%A7%D9%86%DB%8C-%D8%AF%D8%B1-%D9%81%D9%87%D8%B1%D8%B3%D8%AA-%D8%B2%D9%86%D8%A7%D9%86-%D8%AB%D8%B1%D9%88%D8%AA%D9%85%D9%86%D8%AF-%D8%A7%DB%8C%D8%B1%D8%A7%D9%86%DB%8C-%D9%84%DB%8C%D8%B3%D8%AA-%D9%88-%D8%AA%D8%B5%D8%A7%D9%88%DB%8C%D8%B1|وبگاه=fa|تاریخ=۱۴۰۱/۰۲/۱۷ - ۱۱:۲۳|بازبینی=2023-09-22|کد زبان=fa|نام=عصر|نام خانوادگی=ایران}}</ref>

== منابع ==
{{پانویس}}
* [http://www.youtube.com/watch?v=x63uEyazBcs MIPCOM Junior 2008 keynote: Cyma Zarghami ... - YouTube]

{{ترتیب‌پیش‌فرض:ضرغامی، سیما}}
[[رده:افراد آمریکایی اسکاتلندی‌تبار]]
[[رده:افراد آمریکایی ایرانی‌تبار]]
[[رده:افراد ایرانی اروپایی‌تبار]]
[[رده:افراد ایرانی اسکاتلندی‌تبار]]
[[رده:افراد زنده]]
[[رده:اهالی آبادان]]
[[رده:اهالی انگلوود، نیوجرسی]]
[[رده:دانش‌آموختگان دانشگاه ورمانت]]
[[رده:زادگان ۱۹۶۲ (میلادی)]]
[[رده:زنان اهل ایالات متحده آمریکا در کسب‌وکار]]
[[رده:زنان اهل ایران در کسب‌وکار]]
[[رده:کارآفرینان اهل ایران]]
[[رده:مدیران تلویزیونی اهل ایالات متحده آمریکا]]
[[رده:مدیران کارآفرین زن]]
[[رده:مهاجران ایرانی به ایالات متحده آمریکا]]
[[رده:اهالی اهواز]]
[[رده:کارآفرینان سده ۲۰ (میلادی) اهل ایالات متحده آمریکا]]
[[رده:کارآفرینان سده ۲۱ (میلادی) اهل ایالات متحده آمریکا]]
[[رده:زنان کارآفرین اهل ایران]]
{{DEFAULTSORT:ضرغامی_سیما}}

title: سیما ضرغامی

زادهٔ: ۲۴ آذر ۱۳۴۱ · ۱۵ دسامبر ۱۹۶۲ (۶۲ سال) · آبادان، ایران

ملیت: ایرانی

پیشه(ها): رئیس سابق نیکلودئون و Viacom Media Networks

سالهای فعالیت: ۲۰۰۶–۲۰۱۸ (رئیس نیکلودئون)

همسر: جرج اوبرگ‌فول

فرزندان: ۳


text:
# Євгеній Янев
Євгеній Янев (болг. Евгени Йорданов Янев; нар. 16 травня 1973) – болгарський шахіст, гросмейстер від 2002 року.

## Шахова кар'єра
У фіналах чемпіонатів Болгарії почав брати участь 1989 року. 1992 року представляв свою країну на чемпіонаті Європи серед юніорів до 20 років, який відбувся в Сас ван Генті, поділивши 5-те місце. До кінця 1990-х років не досягнув значних успіхів на міжнародній арені, але у 2001 і 2002 роках здобув кілька турнірних перемог, завдяки яким отримав титул гросмейстера.
Досягнув низки успіхів на міжнародних турнірах, зокрема:
- посів 3-тє місце у Ла-Коруньї (2000, позаду Олега Корнєєва i Міхая Шуби),
- поділив 2-ге місце у Вілагарсія-де-Ароуса (2000, позаду Олега Корнєєва, разом із, зокрема, Ірісберто Еррерою),
- поділив 1-ше місце в Одівелаші (2001, разом з Маттіасом Рьодером),
- поділив 1-ше місце в Лореші (2001, разом з Діого Фернандо),
- поділив 1-ше місце в Кутро (2001, разом з Йорданом Івановим),
- поділив 1-ше місце в Ельгойбарі (2001, разом із, зокрема, Олегом Корнєєвим),
- посів 1-ше місце в Бургасі (2001),
- посів 1-ше місце у Монтекатіні-Терме (2002),
- поділив 2-ге місце у Вероні (2003, позаду Ігоря Міладиновича, разом з Миролюбом Лазичем),
- посів 1-ше місце у Шамбері (2003),
- поділив 1-ше місце у Таррагоні (2003, разом з Артуром Коганом, Талем Абергелем i Жорді Мажемом),
- посів 2-ге місце в Буа-Коломбі (2003, позаду Мануеля Апісельї),
- поділив 1-ше місце в Барбара-дал-Бальєсі (2004, разом з Франком де ла Пасом Пердомо i Юрі Гонсалесом Відалем),
- посів 2-ге місце в Сонячному Березі (2004, позаду Сашо Ніколова),
- посів 1-ше місце в Барселоні (2005),
- поділив 1-ше місце в Стамбулі (2006, разом з Михайлом Гуревичем, Володимиром Бакланом, Георгієм Качеїшвілі, Леваном Панцулаєю, Сергієм Азаровим, Давітом Магалашвілі i Наною Дзагнідзе),
- поділив 2-ге місце в Пловдиві (2007, чемпіонат Болгарії, позаду Красіміра Русєва, разом з Борисом Чаталбашевим, Юліаном Падульським, Маріаном Петровим i Момчілом Ніколовим),
- поділив 2-ге місце в Марсі-л'Етуалі (2007, позаду Володимира Лазарєва, разом з Джозефом Санчесом),
- посів 1-ше місце в Кутро (2011),
- поділив 1-ше місце у Фурмі (2011, разом з Альберто Давідом),

Найвищий рейтинг Ело в кар'єрі мав станом на 1 липня 2011 року, досягнувши 2528 очок займав тоді 14-те місце серед болгарських шахістів.

title: Євгеній Янев

wikitext:
{{Картка:Шахіст
 | ім'я               =
 | оригінал імені     = Евгени Йорданов Янев
 | зображення         =
 | підпис_зображення    =
 | розмір_зображення  =
 | дата_народження    =
 | місце_народження   =
 | дата_смерті        =
 | місце_смерті       =
 | національність     = {{BUL}}
 | титул              = [[Гросмейстер (шахи)|Гросмейстер]] (2002)
 | теперішній_рейтинг = 2418 (травень 2017)
 | піковий_рейтинг    = 2528 (липень 2011)
 }}

'''Євгеній Янев''' ({{lang-bg|Евгени Йорданов Янев}}; {{н}} [[16 травня]] [[1973]]) – [[Болгарія|болгарський]] [[Шахи|шахіст]], [[Гросмейстер (шахи)|гросмейстер]] від 2002 року.

== Шахова кар'єра ==
У фіналах [[Чемпіонат Болгарії з шахів|чемпіонатів Болгарії]] почав брати участь 1989 року. 1992 року представляв свою країну на чемпіонаті [[Європа|Європи]] серед юніорів до 20 років, який відбувся в [[Сас ван Гент]]і, поділивши 5-те місце. До кінця 1990-х років не досягнув значних успіхів на міжнародній арені, але у 2001 і 2002 роках здобув кілька турнірних перемог, завдяки яким отримав титул гросмейстера<ref name="autonazwa1">{{Cite web |url=http://ratings.fide.com/id.phtml?event=2900360 |title=Rating Progress Chart: Janev, Evgeni |accessdate=13 травня 2018 |archive-date=3 червня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200603121344/https://ratings.fide.com/id.phtml?event=2900360 }}</ref>.

Досягнув низки успіхів на міжнародних турнірах, зокрема:

* посів 3-тє місце у [[Ла-Корунья|Ла-Коруньї]] (2000, позаду [[Корнєєв Олег Анатолійович|Олега Корнєєва]] i [[Міхай Шуба|Міхая Шуби]]),
* поділив 2-ге місце у [[Вілагарсія-де-Ароуса]] (2000, позаду Олега Корнєєва, разом із, зокрема, [[Ірісберто Еррера|Ірісберто Еррерою]]),
* поділив 1-ше місце в [[Одівелаш]]і (2001, разом з [[Маттіас Рьодер|Маттіасом Рьодером]]),
* поділив 1-ше місце в [[Лореш]]і (2001, разом з [[Діого Фернандо]]),
* поділив 1-ше місце в [[Кутро]] (2001, разом з [[Йордан Іванов (шахіст)|Йорданом Івановим]]),
* поділив 1-ше місце в [[Ельгойбар]]і (2001, разом із, зокрема, Олегом Корнєєвим),
* посів 1-ше місце в [[Бургас]]і (2001),
* посів 1-ше місце у [[Монтекатіні-Терме]] (2002),
* поділив 2-ге місце у [[Верона|Вероні]] (2003, позаду [[Ігор Міладинович|Ігоря Міладиновича]], разом з [[Миролюб Лазич|Миролюбом Лазичем]]),
* посів 1-ше місце у [[Шамбері]] (2003),
* поділив 1-ше місце у [[Таррагона|Таррагоні]] (2003, разом з [[Артур Коган|Артуром Коганом]], [[Таль Абергель|Талем Абергелем]] i [[Жорді Мажем]]ом),
* посів 2-ге місце в [[Буа-Коломб]]і (2003, позаду [[Мануель Апіселья|Мануеля Апісельї]]),
* поділив 1-ше місце в [[Барбара-дал-Бальєс]]і (2004, разом з [[Франк де ла Пас Пердомо|Франком де ла Пасом Пердомо]] i [[Юрі Гонсалес Відаль|Юрі Гонсалесом Відалем]]),
* посів 2-ге місце в [[Сонячний Берег|Сонячному Березі]] (2004, позаду Сашо Ніколова),
* посів 1-ше місце в [[Барселона|Барселоні]] (2005),
* поділив 1-ше місце в [[Стамбул]]і (2006, разом з [[Гуревич Михайло Наумович|Михайлом Гуревичем]], [[Баклан Володимир Олегович|Володимиром Бакланом]], [[Георгій Качеїшвілі|Георгієм Качеїшвілі]], [[Леван Панцулая|Леваном Панцулаєю]], [[Азаров Сергій Миколайович (шахіст)|Сергієм Азаровим]], Давітом Магалашвілі i [[Нана Дзагнідзе|Наною Дзагнідзе]]),
* поділив 2-ге місце в [[Пловдив]]і (2007, чемпіонат Болгарії, позаду [[Красімір Русєв|Красіміра Русєва]], разом з [[Борис Чаталбашев|Борисом Чаталбашевим]], [[Юліан Радульський|Юліаном Падульським]], [[Маріан Петров|Маріаном Петровим]] i [[Момчіл Ніколов|Момчілом Ніколовим]]),
* поділив 2-ге місце в [[Марсі-л'Етуаль|Марсі-л'Етуалі]] (2007, позаду [[Володимир Лазарєв (шахіст)|Володимира Лазарєва]], разом з [[Джозеф Санчес|Джозефом Санчесом]]),
* посів 1-ше місце в [[Кутро]] (2011),
* поділив 1-ше місце у [[Фурмі]] (2011, разом з [[Альберто Давід]]ом),

Найвищий [[рейтинг Ело]] в кар'єрі мав станом на 1 липня 2011 року, досягнувши 2528 очок займав тоді 14-те місце серед болгарських шахістів.

== Примітки ==
{{примітки|2}}

== Джерела ==
* [[ChessBase]] Megabase 2008

== Посилання ==
{{Шахові посилання | ім'я = Євгенія Янева
| fideId = 2900360
| chessgamesId = 45825
| 365chess = Evgeni_Janev
| olimp =
| olimp2 =
| olimp3 = }}

{{DEFAULTSORT:Янев Євгеній}}
[[Категорія:Шахові гросмейстери]]
[[Категорія:Болгарські шахісти]]

title: Євгеній Янев

Оригінал імені: Евгени Йорданов Янев

Країна: Болгарія

Титул: Гросмейстер (2002)


text:
# LGA 1150
LGA 1150, chiamato anche Socket H3, è un socket di Intel progettato dal 2013 e che supporta processori basati sulle microarchitetture Haswell.
Il socket 1150 dispone di 1150 contatti elettrici, ed è il successore del socket LGA 1155. I processori socket LGA1150 non sono compatibili né elettricamente né meccanicamente con il socket LGA1155, mentre i sistemi di dissipazione termica sono retrocompatibili.
Quasi tutte le schede madri con socket 1150 supportano svariati output video (VGA, DVI o HDMI, a seconda del modello) e la tecnologia Intel Clear Video.

wikiname: itwiki

title: LGA 1150

in_language: it

wikitext:
{{CPU socket
|nome = LGA 1150
|immagine = Sockel 1150 offen 19372.jpg
|formfactors = Flip-chip [[land grid array]]
|pin = 1150
|tipo = [[Land Grid Array|LGA]]
|protocollo =
|fsb =
|voltaggio =
|processori = [[Intel]] basati su architettura [[Haswell (hardware)|Haswell]]
}}
'''LGA 1150''', chiamato anche '''Socket H3''', è un [[Socket (elettronica)|socket]] di [[Intel]] progettato dal 2013 e che supporta processori basati sulle microarchitetture [[Haswell (hardware)|Haswell]].

Il socket 1150 dispone di 1150 contatti elettrici, ed è il successore del socket [[LGA 1155]].<ref name="cpu-_Sock">{{Cita web |titolo=Socket 1150 / Socket LGA1150 / Socket H3 |accesso=13 maggio 2020 |url= http://www.cpu-world.com/Sockets/Socket_1150_LGA1150_H3.html |lingua=en  }}</ref> I processori socket LGA1150 non sono compatibili né elettricamente né meccanicamente con il socket LGA1155, mentre i sistemi di dissipazione termica sono retrocompatibili.

Quasi tutte le schede madri con socket 1150 supportano svariati output video ([[VGA]], [[Digital Visual Interface|DVI]] o [[HDMI]], a seconda del modello) e la tecnologia Intel Clear Video.<ref name="hdbl_ASUS">{{Cita web |titolo=ASUS presenta le nuove mainboard Z87 con socket LGA 1150 |accesso=13 maggio 2020 |url= https://www.hdblog.it/2013/05/17/asus-presenta-le-nuove-mainboard-z87-con-socket-lga-1150/ |lingua=it  }}</ref><ref name="ark._Proc">{{Cita web |titolo=Processore Intel® Core™ i3-4160 |accesso=13 maggio 2020 |url= https://ark.intel.com/content/www/it/it/ark/products/77488/intel-core-i3-4160-processor-3m-cache-3-60-ghz.html |lingua=it  }}</ref>

== Note ==
<references/>

== Altri progetti ==
{{interprogetto}}

{{Socket CPU Intel}}
{{Portale|informatica}}

[[Categoria:Socket Intel]]

title: Specifiche

Tipo: LGA

Chip form factors: Flip-chip land grid array

Processori: Intel basati su architettura Haswell

title: Cronologia


text:
# Lago Lezama
El lago Lezama es un lago andino de origen glacial ubicado en el oeste de la provincia del Chubut, en el departamento Futaleufú, Patagonia argentina.

## Descripción
El lago se encuentra en dirección norte-este a sur-oeste con unos 7 kilómetros de largo. Se encuentra a unos veinte kilómetros al este del parque nacional Los Alerces, fuera del alcance del mismo.
Sus flujos de efluentes se dirigen en la margen derecha del arroyo Blanco, que también recibe agua de los Arroyo Los Mosquitos, emisario del lago Carlos Pellegrini, que converge en la margen izquierda del río Carrileufú, poco antes de que éste se abra en el lago Rivadavia.
El emisario de este último lago, el Río Rivadavia, es un afluente del Lago Futalaufquen, luego del lago Verde y del río Arrayanes. Finalmente, desemboca en el río Futaleufú, que a través del río Yelcho, desemboca en el Océano Pacífico en territorio chileno.

wikiname: eswiki

title: Lago Lezama

in_language: es

wikitext:
{{Ficha de cuerpo de agua
|nombre_original  =
|imagen           =
|tamaño de imagen =
|pie de imagen    =
|mapa             =
|tamaño_mapa      =
|pie_mapa         =
|mapa_loc         =
|pos_etiqueta_mapa_loc =
|mapa_loc_1       =
|pos_etiqueta_mapa_loc_1 =
|país             = {{ARG}}
|división_administrativa_tipo =
|división_administrativa = {{bandera|Chubut}} [[Provincia del Chubut|Chubut]]
|continente       =
|región           =
|ecorregión       =
|cuenca_hidrográfica = [[futaleufu]]
|afluentes        =
|efluentes        = arroyo Blanco
|tipo             =
|islas_interior   =
|ciudades_ribereñas =
|accidentes       =
|superficie       = 8,47
|largo            =
|ancho            =
|perímetro        =
|profundidad_media =
|profundidad_máxima =
|volumen          =
|altitud          = 640
}}

El '''lago Lezama''' es un lago andino de origen glacial ubicado en el oeste de la [[provincia del Chubut]], en el [[departamento Futaleufú]], [[Patagonia argentina]].<ref>[https://web.archive.org/web/20121002211156/http://www.hidricosargentina.gov.ar/76.pdf Site hidricosargentina.gov.ar - Cuenca del río Futaleufu]</ref>

== Descripción ==
El lago se encuentra en dirección norte-este a sur-oeste con unos 7 kilómetros de largo. Se encuentra a unos veinte kilómetros al este del [[parque nacional Los Alerces]], fuera del alcance del mismo.
Sus flujos de efluentes se dirigen en la margen derecha del arroyo Blanco, que también recibe agua de los Arroyo Los Mosquitos, emisario del [[Lago Pellegrini (Chubut)|lago Carlos Pellegrini]], que converge en la margen izquierda del [[río Carrileufú]], poco antes de que éste se abra en el [[lago Rivadavia]].

El emisario de este último lago, el [[Río Rivadavia]], es un afluente del [[Lago Futalaufquen]], luego del [[Lago Verde (Chubut)|lago Verde]] y del [[río Arrayanes]]. Finalmente, desemboca en el [[río Futaleufú]], que a través del [[río Yelcho]], desemboca en el [[Océano Pacífico]] en territorio [[Chile|chileno]].

== Referencias ==
{{listaref}}
[[Archivo:Lago Lezana.jpg|miniaturadeimagen|Lago Lezana en verano]]

== Enlaces externos ==
{{Traducido ref|fr|Lac Lezama|oldid=87844398|trad=total|fecha=17 de septiembre de 2013}}

{{ORDENAR:Lezama, Lago}}

{{Control de autoridades}}
[[Categoría:Lagos del departamento Futaleufú (Chubut)]]
[[Categoría:Cuenca del río Yelcho]]

title: Ubicación geográfica

Cuenca: futaleufu

title: Ubicación administrativa

País: Argentina

División: Chubut

title: Cuerpo de agua

Efluentes: arroyo Blanco


text:
# Tobías Bovone
Tobías Bovone (Buenos Aires, Argentina; 30 de noviembre de 1999) es un futbolista argentino. Juega como lateral por la izquierda y su equipo actual es el All Boys de la Primera Nacional de Argentina.

## Trayectoria
Estuvo en las inferiores de Ferro Carril Oeste hasta septiembre de 2019 en que fue cedido a préstamo  al equipo Jovenes Promesas de la ciudad de Palencia, en España.
A principios de 2020 comienza a jugar en el club Lugano de Suiza y es fichado para jugar esa temporada en el equipo Rapid Lugano de dicha ciudad.  Regresa a Argentina en marzo de 2020 por  pandemia de COVID en Europa.
A fines de 2020 a los  20 años de edad pasó a Flandria para debutar como jugador profesional en el Torneo de Primera B Metropolitana del año 2021. En dicho año 2021 sale campeón del torneo Clausura y es recordado por los hinchas de Flandria por haber iniciado la jugada del gol agónico que le dió el triunfo en el minuto 52 del segundo tiempo y le permitió definir por penales y ascender a la Primera Nacional.
Durante el año 2022 vistió los colores del Comunicaciones en la Primera B Metropolitana, donde logró el campeonato del Torneo Apertura del año 2022. Al año siguiente pasó a All Boys para disputar el torneo de Primera B Nacional.

## Estadísticas
Actualizado al 28 de octubre de 2024

| Flandria Argentina                      | 3.ª           | 2020          | 3   | 0 | 0 | 0 | - | - | 3   | 0 | 0 |
| Flandria Argentina                      | 3.ª           | 2021          | 19  | 0 | 0 | 0 | - | - | 19  | 0 | 0 |
| Flandria Argentina                      | Total         | Total         | 22  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 22  | 0 | 0 |
| Comunicaciones Argentina                | 3.ª           | 2022          | 31  | 0 | 0 | 0 | - | - | 31  | 0 | 0 |
| Comunicaciones Argentina                | Total         | Total         | 31  | 0 | 0 | 0 | - | - | 31  | 0 | 0 |
| All Boys Argentina                      | 2.ª           | 2023          | 23  | 0 | 1 | 0 | - | - | 24  | 0 | 0 |
| All Boys Argentina                      | 2.ª           | 2024          | 27  | 2 | 0 | 0 | - | - | 27  | 2 | 0 |
| All Boys Argentina                      | Total         | Total         | 50  | 2 | 1 | 0 | - | - | 51  | 2 | 0 |
| Total Carrera                           | Total Carrera | Total Carrera | 103 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 104 | 2 | 0 |
| (1) Incluye datos de la Copa Argentina. |               |               |     |   |   |   |   |   |     |   |   |

## Palmarés

### Campeonatos nacionales
| Título                          | Club           | País      | Año  |
| ------------------------------- | -------------- | --------- | ---- |
| Primera B MetropolitanaClausura | Flandria       | Argentina | 2021 |
| Primera B MetropolitanaApertura | Comunicaciones | Argentina | 2022 |

title: Tobías Bovone

wikitext:
{{Problemas artículo|redacción|referencias|t=20241206}}
{{Ficha de deportista
| deporte            = [[Fútbol]]
| nombre             = Tobías Bovone
| imagen             =
| tamaño de imagen   =
| pie de imagen      =
| apodo              =
| nombrecompleto     = Tobías Bovone
| fecha nacimiento   = {{fecha|30|11|1999|edad}}
| lugar nacimiento   = [[Ciudad Autónoma de Buenos Aires|Buenos Aires]], [[Argentina]]
| país               =
| altura             = {{altura|m=1.72}}
| peso               = {{peso|kg=70}}
| club               = [[Club Atlético All Boys|All Boys]]
| dorsal             =
| liga               = [[Primera B Nacional|Primera Nacional]]
| posición           = [[Defensor (fútbol)|Lateral izquierdo]]
| goles_clubes       = '''0''' (77 PJ)
| añodebut           = 2020
| clubdebut          = [[Club Social y Deportivo Flandria|Flandria]]
| equipos            =
* [[Club Social y Deportivo Flandria|Flandria]] (2020-2021)
* [[Club Comunicaciones (Buenos Aires)|Comunicaciones]] (2022)
* [[Club Atlético All Boys|All Boys]] (2023-''Presente'')
}}
'''Tobías Bovone''' ([[Ciudad Autónoma de Buenos Aires|Buenos Aires]], [[Argentina]]; 30 de noviembre de 1999) es un [[futbolista]] argentino. Juega como [[Defensor (fútbol)|lateral por la izquierda]] y su equipo actual es el [[Club Atlético All Boys|All Boys]] de la [[Primera B Nacional|Primera Nacional]] de Argentina.

== Trayectoria ==
Estuvo en las inferiores de [[Club Ferro Carril Oeste|Ferro Carril Oeste]]<ref>{{cita web |autor = Secretaría de Prensa | url = https://www.ferrocarriloeste.org.ar/futbol/futbol-profesional/cuatro-ganados/ | título = Cuatro ganados | editor = Sitio Oficial de [[Club Ferro Carril Oeste|Ferro Carril Oeste]] | fecha = 26 de septiembre de 2018 | fechaacceso = 3 de octubre de 2023}}</ref> hasta septiembre de 2019 en que fue cedido a préstamo  al equipo Jovenes Promesas de la ciudad de Palencia, en España.

A principios de 2020 comienza a jugar en el club Lugano de Suiza y es fichado para jugar esa temporada en el equipo Rapid Lugano de dicha ciudad.  Regresa a Argentina en marzo de 2020 por  pandemia de COVID en Europa.

A fines de 2020 a los  20 años de edad pasó a [[Club Social y Deportivo Flandria|Flandria]]<ref>{{cita web |autor = Secretaría de Prensa | url = https://clubflandria.com.ar/2020/11/24/victoria-y-empate-ante-real-pilar/ | título = Victoria y empate ante Real Pilar | editor = Sitio Oficial de [[Club Social y Deportivo Flandria|Flandria]] | fecha = 24 de noviembre de 2020 | fechaacceso = 3 de octubre de 2023}}</ref> para debutar como jugador profesional en el [[Campeonato Transición de Primera B 2020 (Argentina)|Torneo de Primera B Metropolitana del año 2021.]] En dicho año 2021 sale campeón del torneo Clausura y es recordado por los hinchas de Flandria por haber iniciado la jugada del gol agónico que le dió el triunfo en el minuto 52 del segundo tiempo y le permitió definir por penales y ascender a la Primera Nacional.

Durante el año 2022 vistió los colores del [[Club Comunicaciones (Buenos Aires)|Comunicaciones]] en la [[Primera B (Argentina)|Primera B Metropolitana]], donde logró el campeonato del [[Campeonato de Primera B 2022 (Argentina)#Torneo_Apertura|Torneo Apertura del año 2022]]. Al año siguiente pasó a [[Club Atlético All Boys|All Boys]] para disputar el torneo de [[Primera B Nacional]].<ref>{{cita web |autor = Secretaría de Prensa | url = https://caallboys.com.ar/2022/12/08/dos-nuevas-incorporaciones-para-el-blanco/ | título = Dos nuevas incorporaciones para el “Blanco” | editor = Sitio Oficial de [[Club Atlético All Boys|All Boys]] | fecha = 8 de diciembre de 2022 | fechaacceso = 2 de octubre de 2023}}</ref>

== Estadísticas ==
[[Archivo:Soccerball current event.svg|25px]] ''Actualizado al 28 de octubre de 2024''

{| class="wikitable center" style="text-align: center"
|-
! rowspan=2 | Club
! rowspan=2 | Div.
! rowspan=2 | Temporada
! colspan=2 | Liga
! colspan=2 | Copas
! colspan=2 | Copas
! colspan=2 | Total
! rowspan=2 | Media
|-
! [[Competición (juego)#Partidos a dos|Part.]]
! [[Gol#Fútbol|Goles]]
! [[Competición (juego)#Partidos a dos|Part.]]
! [[Gol#Fútbol|Goles]]
! [[Competición (juego)#Partidos a dos|Part.]]
! [[Gol#Fútbol|Goles]]
! [[Competición (juego)#Partidos a dos|Part.]]
! [[Gol#Fútbol|Goles]]
|-
|rowspan="3"|'''[[Club Social y Deportivo Flandria|Flandria]]'''
{{ARG}}
|rowspan="2"|[[Primera B (Argentina)|3.ª]]
|[[Campeonato Transición de Primera B 2020 (Argentina)|2020]]||3||0||0||0||-||-
!3
!0
!0
|-
|[[Campeonato de Primera B 2021 (Argentina)|2021]]||19||0||0||0||-||-
!19
!0
!0
|-
!colspan=2|Total!!22!!0!!0!!0!!0!!0!!22!!0!!0
|-
|rowspan="2"|'''[[Club Comunicaciones (Buenos Aires)|Comunicaciones]]'''
{{ARG}}
|[[Primera B (Argentina)|3.ª]]
|[[Campeonato de Primera B 2022 (Argentina)|2022]]||31||0||0||0||-||-
!31
!0
!0
|-
!colspan=2|Total!!31!!0!!0!!0!!-!!-!!31!!0!!0
|-
|rowspan="3"|'''[[Club Atlético All Boys|All Boys]]'''
{{ARG}}
|rowspan="2"|[[Primera B Nacional|2.ª]]
|[[Campeonato de Primera Nacional 2023|2023]]||23||0||1||0||-||-
!24
!0
!0
|-
|[[Campeonato de Primera Nacional 2024|2024]]||27||2||0||0||-||-
!27
!2
!0
|-
!colspan=2|Total!!50!!2!!1!!0!!-!!-!!51!!2!!0
|-
!colspan="3"|Total Carrera!!103!!2!!1!!0!!0!!0!!104!!2!!0
|-
| colspan="15"|

'''(1)''' Incluye datos de la [[Copa Argentina]].
|}

== Palmarés ==
=== Campeonatos nacionales ===
{| class="wikitable center" style="text-align:center"
!width="200"|Título
!width="200"|Club
!width="150"|País
!width="100"|Año
|-
|[[Primera B (Argentina)|Primera B Metropolitana]]Clausura
|[[Club Social y Deportivo Flandria|Flandria]]
|{{ARG}}
|[[Campeonato de Primera B 2021 (Argentina)|2021]]
|-
|[[Primera B (Argentina)|Primera B Metropolitana]]Apertura
|Comunicaciones
|{{ARG}}
|2022
|}

== Referencias ==
{{listaref}}

== Enlaces externos ==
* {{Instagram|tobiasbovone|Tobías Bovone}}
* [https://www.soloascenso.com.ar/perfil/tobias-bovone/24688 Ficha en Solo Ascenso]

{{NF|1999||Bovone, Tobías}}

[[Categoría:Futbolistas de la Ciudad de Buenos Aires]]
[[Categoría:Futbolistas del Club Social y Deportivo Flandria]]
[[Categoría:Futbolistas del Club Comunicaciones (Buenos Aires)]]
[[Categoría:Futbolistas del Club Atlético All Boys]]

title: Datos personales

Nacimiento: Buenos Aires, Argentina · 30 de noviembre de 1999 (25 años)

Nacionalidad(es): Argentina

title: Carrera deportiva

Deporte: Fútbol

title: Club profesional

Debut deportivo: 2020 · (Flandria)

Club: All Boys

Liga: Primera Nacional

Posición: Lateral izquierdo

title: Trayectoria

Trayectoria: - Flandria (2020-2021) - Comunicaciones (2022) - All Boys (2023-Presente)


text:
# Фрунзенська сільська рада (Сакський район)
Фру́нзенська сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування в Сакському районі Автономної Республіки Крим. Адміністративний центр — село Фрунзе.

## Загальні відомості
- Населення ради: 3 107 осіб (станом на 2001 рік)

## Населені пункти
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
- с. Фрунзе

## Склад ради
Рада складається з 20 депутатів та голови.
- Голова ради: Генрі Валентина Андріївна
- Секретар ради: Сульдіна Наталія Миколаївна

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові | Основні відомості                                                         | Дата обрання | Дата звільнення |
| --------------------------- | ------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Генрі Валентина Андріївна   | Сільський голова, 1957 року народження, освіта вища, позапартійна         | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Генрі Валентина Андріївна   | Сільський голова, 1957 року народження, освіта вища, член Партії регіонів | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування                 | Кількість обраних депутатів | %  |
| --------------------------------- | --------------------------- | -- |
| Самовисування                     | 9                           | 45 |
| Партія регіонів                   | 8                           | 40 |
| Політична партія «Руська Єдність» | 3                           | 15 |

#### За округами
| № округу                          | Прізвище, ім'я, по батькові     | Дата визнання обраним | Освіта  | Партійна приналежність                  | Відомості про обраного депутата                |
| --------------------------------- | ------------------------------- | --------------------- | ------- | --------------------------------------- | ---------------------------------------------- |
| Партія регіонів                   |                                 |                       |         |                                         |                                                |
| 2                                 | Іванов Сергій Олексійович       | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | фельдшерсько-акушерський пункт, головний лікар |
| 5                                 | Сироткин Олексій Васильович     | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | приватний підприємець                          |
| 7                                 | Маковоз Олександр Миколайович   | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | приватний підприємець                          |
| 12                                | Кушнаренко Юрій Юрійович        | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, інженер                |
| 13                                | Новак Юлія Анатоліївна          | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | Фрунзенська сільська рада, землевпорядник      |
| 17                                | Сульдина Наталя Миколаївна      | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | Фрунзенська сільська рада, секретар            |
| 18                                | Квасов Георгій Васильович       | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | пенсіонер                                      |
| 19                                | Войтюк Микола Михайлович        | 31.10.2010            | середня | член Партії регіонів                    | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник               |
| Політична партія «Руська Єдність» |                                 |                       |         |                                         |                                                |
| 3                                 | Коваль Василь Олександрович     | 31.10.2010            | середня | член Політичної партії «Руська Єдність» | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник               |
| 10                                | Радченко Сергій Петрович        | 31.10.2010            | середня | член Політичної партії «Руська Єдність» | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник               |
| 16                                | Чернюк Наталя Вікторівна        | 31.10.2010            | середня | член Політичної партії «Руська Єдність» | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, продавець              |
| Самовисування                     |                                 |                       |         |                                         |                                                |
| 1                                 | Баршин Віктор Федорович         | 05.11.2010            | вища    | член Комуністичної партії України       | пенсіонер                                      |
| 4                                 | Трофимова Тетяна Вікторівна     | 31.10.2010            | вища    | позапартійна                            | приватний підприємець                          |
| 6                                 | Меркулов Олександр Анатолійович | 31.10.2010            | вища    | позапартійний                           | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, завідувач зернотоку    |
| 8                                 | Баранюк Валерій Анатолійович    | 31.10.2010            | вища    | позапартійний                           | приватний підприємець                          |
| 9                                 | Савин Юрій Анатолійович         | 31.10.2010            | вища    | позапартійний                           | фермерське господарство, фермер                |
| 11                                | Мак Володимир Віталійович       | 31.10.2010            | середня | позапартійний                           | тимчасово не працює                            |
| 14                                | Костенко Світлана Василівна     | 31.10.2010            | вища    | позапартійна                            | приватний підприємець                          |
| 15                                | Котов Олексій Петрович          | 31.10.2010            | середня | позапартійний                           | тимчасово не працює                            |
| 20                                | Соколов В'ячеслав Олексійович   | 31.10.2010            | середня | позапартійний                           | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник               |

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Фрунзенська сільська рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Автономна Республіка Крим]]
   | район               = [[Сакський район]]
   | центр               = с. [[Фрунзе (Сакський район)|Фрунзе]]
   | голова              = Генрі Валентина Андріївна
   | секретар            = Сульдіна Наталія Миколаївна
   | кількість членів    = 20 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 0124388000
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=952 Фрунзенська сільська рада]
   | площа               =
   | населення           = 3 107 ''(на 2001 рік)''
   | щільність           =
   | населені пункти     = с. [[Фрунзе (Сакський район)|Фрунзе]]
   | поштовий індекс     = 96576
   | адреса              = <tt>96576, Автономна Республіка Крим, Сакський р-н, с. Фрунзе, вул. Гагаріна, 4</tt>
   | телефонний код      = 6563
   | телефонний номер    = 9-85-24; 9-84-74
   | факс                = 9-85-24
   | електронна скринька = rada-frunze@mail.ru
   | вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Фрунзенська сільська рада}}
'''Фру́нзенська сільська́ ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[орган місцевого самоврядування]] в [[Сакський район|Сакському районі]] [[Автономна Республіка Крим|Автономної Республіки Крим]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Фрунзе (Сакський район)|Фрунзе]].

== Загальні відомості ==
* ''Населення ради:'' 3 107 осіб (станом на 2001 рік)

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Фрунзе (Сакський район)|Фрунзе]]

== Склад ради ==
Рада складається з 20 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Генрі Валентина Андріївна
* ''Секретар ради:'' Сульдіна Наталія Миколаївна

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Генрі Валентина Андріївна
| Сільський голова, 1957 року народження, освіта вища, позапартійна
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Генрі Валентина Андріївна
| Сільський голова, 1957 року народження, освіта вища, член [[Партія регіонів|Партії регіонів]]
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=2428&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=2428&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=2428&PF7691=2428 |title=Фрунзенська сільська рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=30 червня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160305034149/http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=2428&PF7691=2428 |archivedate=5 березня 2016 |deadurl=yes }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| Самовисування || align="center"| 9 || align="center"| 45
|-
| [[Партія регіонів]] || align="center"| 8 || align="center"| 40
|-
| Політична партія «[[Руська Єдність]]» || align="center"| 3 || align="center"| 15
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| colspan=6 | '''Партія регіонів'''
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Іванов Сергій Олексійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || фельдшерсько-акушерський пункт, головний лікар
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Сироткин Олексій Васильович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Маковоз Олександр Миколайович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Кушнаренко Юрій Юрійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, інженер
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Новак Юлія Анатоліївна || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || Фрунзенська сільська рада, землевпорядник
|-
| align="center"| 17 || style=white-space:nowrap | Сульдина Наталя Миколаївна || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || Фрунзенська сільська рада, секретар
|-
| align="center"| 18 || style=white-space:nowrap | Квасов Георгій Васильович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || пенсіонер
|-
| align="center"| 19 || style=white-space:nowrap | Войтюк Микола Михайлович || align="center"| 31.10.2010 || середня || член Партії регіонів || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник
|-
| colspan=6 | '''Політична партія «Руська Єдність»'''
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Коваль Василь Олександрович || align="center"| 31.10.2010 || середня || член Політичної партії «Руська Єдність» || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Радченко Сергій Петрович || align="center"| 31.10.2010 || середня || член Політичної партії «Руська Єдність» || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник
|-
| align="center"| 16 || style=white-space:nowrap | Чернюк Наталя Вікторівна || align="center"| 31.10.2010 || середня || член Політичної партії «Руська Єдність» || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, продавець
|-
| colspan=6 | '''Самовисування'''
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Баршин Віктор Федорович || align="center"| 05.11.2010 || вища || член Комуністичної партії України || пенсіонер
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Трофимова Тетяна Вікторівна || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійна || приватний підприємець
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Меркулов Олександр Анатолійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, завідувач зернотоку
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Баранюк Валерій Анатолійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || приватний підприємець
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Савин Юрій Анатолійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || фермерське господарство, фермер
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Мак Володимир Віталійович || align="center"| 31.10.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Костенко Світлана Василівна || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійна || приватний підприємець
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Котов Олексій Петрович || align="center"| 31.10.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 20 || style=white-space:nowrap | Соколов В'ячеслав Олексійович || align="center"| 31.10.2010 || середня || позапартійний || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|952}}

{{Crimea-geo-stub}}
{{Адміністративний устрій Сакського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Сакського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Регіон: Автономна Республіка Крим

Район: Сакський район

Адм. центр: с. Фрунзе

Облікова картка: Фрунзенська сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 20 депутатів

Голова ради: Генрі Валентина Андріївна

Секретар ради: Сульдіна Наталія Миколаївна

title: Територія та населення

Населені пункти: с. Фрунзе

title: Контактні дані


text:
# Panchthar
Der Distrikt Panchthar (Nepali पाँचथर जिल्ला) ist einer von 77 Distrikten in Nepal und gehört seit der Verfassung von 2015 zur Provinz Koshi.
Sein Hauptort ist Phidim.

## Geographie
Der Distrikt besitzt eine Fläche von 1606 km². Im Osten bildet der Singalila-Kamm die Grenze zu Indien. Die nordwestliche Distriktgrenze bildet der Fluss Tamor.
Die Distriktnachbarn sind im Norden Taplejung und im Westen Dhankuta sowie Terhathum. Im Süden grenzt Panchthar an Morang und Ilam sowie im Osten an die indischen Bundesstaaten Sikkim und Westbengalen.

## Bevölkerung
Gemäß der Volkszählung hatte der Distrikt im Jahr 2001 202.056 Einwohner und die Bevölkerungsdichte betrug 162,8 Personen/km². Im Jahr 2011 gab es 190.817 Einwohner.

## Verwaltungsgliederung
Städte im Distrikt Panchthar:
- Phidim

Gaunpalika (Landgemeinden):
- Hilihang
- Kummayak
- Miklajung
- Phalelung
- Phalgunanda
- Tumbewa
- Yangawarak

wikiname: dewiki

title: Panchthar

in_language: de

wikitext:
{{Infobox Verwaltungseinheit
|NAME                    = Distrikt Panchthar
|AMT-NAME                = पाँचथर जिल्ला
|BILD-LAGE               = Panchthar District in Nepal 2015.svg
|BILD-LAGE-BESCHREIBUNG  = Lage des Distriktes Panchthar (rot) in Nepal
|STAAT                   = {{NPL}}
|V-EBENE                 = 2
|HAUPTSTADT              = [[Phidim]]
|FLÄCHE                  = 1241
|EINWOHNER               = 191.817
|STAND                   = Volkszählung 2011<ref name="distrikt">{{Webarchiv | url=http://cbs.gov.np/wp-content/uploads/2012/11/National%20Report.pdf | wayback=20130418041642 | text=Central Bureau of Statistics, Census 2011: National Report (S. 51–52, ''Population Total'' und ''Area in Sq. Km'').}} (PDF; 7,8 MB)</ref>
|BILD1                   =
|BILD1-BESCHREIBUNG      =
|BREITE                  = 27.186758
|LÄNGE                   = 87.815180
|WWW                     = http://www.ddcpanchthar.gov.np/
|ISO-CODE                = NP-P1
}}

Der '''Distrikt Panchthar''' ({{neS|पाँचथर जिल्ला}}) ist einer von 77 [[Verwaltungsgliederung Nepals|Distrikten]] in [[Nepal]] und gehört seit der [[Verfassung Nepals (2015)|Verfassung von 2015]] zur [[Provinz Koshi]].<ref>{{Internetquelle |url=http://www.lawcommission.gov.np/en/archives/792 |titel=Schedule-4 States, and Districts to be included in the concerned States. – Nepal Law Commission |abruf=2018-12-13 |sprache=en}}</ref>

Sein Hauptort ist [[Phidim]].

== Geographie ==
Der Distrikt besitzt eine Fläche von 1606 km².<ref name="STATOIDS" /> Im Osten bildet der [[Singalila-Kamm]] die Grenze zu [[Indien]]. Die nordwestliche Distriktgrenze bildet der Fluss [[Tamor]].

Die Distriktnachbarn sind im Norden [[Taplejung (Distrikt)|Taplejung]] und im Westen [[Dhankuta (Distrikt)|Dhankuta]] sowie [[Terhathum]]. Im Süden grenzt Panchthar an [[Morang]] und [[Ilam (Distrikt)|Ilam]] sowie im Osten an die indischen Bundesstaaten [[Sikkim]] und [[Westbengalen]].

== Bevölkerung ==
Gemäß der Volkszählung hatte der Distrikt im Jahr 2001 202.056 Einwohner und die Bevölkerungsdichte betrug 162,8 Personen/km².<ref name="STATOIDS" /> Im Jahr 2011 gab es 190.817 Einwohner.<ref name="distrikt2">{{Webarchiv | url=http://cbs.gov.np/wp-content/uploads/2012/11/National%20Report.pdf | wayback=20130418041642 | text=Central Bureau of Statistics, Census 2011: National Report (S. 51–52, ''Population Total'' und ''Area in Sq. Km'').}} (PDF; 7,8 MB)</ref>

== Verwaltungsgliederung ==
[[Liste der Städte in Nepal|Städte]] im Distrikt Panchthar:
*[[Phidim]]

[[Gaunpalika]] (Landgemeinden):

* [[Hilihang]]
* [[Kummayak (Panchthar)|Kummayak]]
* [[Miklajung]]
* [[Phalelung]]
* [[Phalgunanda]]
* [[Tumbewa]]
* [[Yangawarak]]

== Weblinks ==
{{Commonscat|Panchthar District|Distrikt Panchthar}}

== Einzelnachweise ==
<references>
<ref name="STATOIDS">
{{Internetquelle
 |url=http://www.statoids.com/ynp.html
 |titel=Districts of Nepal
 |werk=Statoids
 |abruf=2011-06-26
 |sprache=en}}
</ref>
</references>

{{Navigationsleiste Distrikte in Nepal}}

[[Kategorie:Distrikt in Nepal]]
[[Kategorie:Distrikt Panchthar| ]]

title: Basisdaten

Staat: Nepal

Provinz: Koshi

Sitz: Phidim

Dichte: 155 Einwohner pro km²


text:
# Dipylon-Kanne
Die Dipylon-Kanne ist ein archäologischer Fund, der in einer nahe beim Dipylon, dem Haupttor des antiken Athen, gelegenen Begräbnisstätte gefunden wurde. Die Kanne (Oinochoe) stammt ungefähr aus dem Jahr 740 v. Chr. und enthält möglicherweise die älteste in Alphabetschrift verfasste griechische Aufschrift.
Die Inschrift beginnt links vom Henkel, läuft nach links hin (linksläufige Schreibrichtung) und lautet:
Auf dem Hals der Oinochoe ist ein Reigentanz und das Spiel mit einer Phorminx dargestellt. Sie hat eine Höhe von 22,5 Zentimetern. In der Forschung ist umstritten, ob die Kanne oder der Nestor-Becher die älteste erhaltene in Alphabetschrift verfasste griechischen Inschrift trägt; sie gilt jedoch als die älteste im griechischen Mutterland gefundene Inschrift dieser Art.
- Die Inschrift der Dipylon-Kanne
- Inschrift auf der anderen Seite

title: Dipylon-Kanne

wikitext:
[[Datei:NAMA Dipylon Oinochoe (cropped).JPG|mini|Dipylon-Kanne (im Vordergrund)]]
Die '''Dipylon-Kanne''' ist ein archäologischer Fund, der in einer nahe beim [[Dipylon (Tor)|Dipylon]], dem Haupttor des antiken [[Athen]], gelegenen Begräbnisstätte gefunden wurde. Die Kanne ([[Oinochoe]]) stammt ungefähr aus dem Jahr 740 v. Chr. und enthält möglicherweise die älteste in [[Alphabetschrift]] verfasste griechische Aufschrift.

Die Inschrift beginnt links vom Henkel, läuft nach links hin (''linksläufige [[Schreibrichtung]]'') und lautet:
{{Inschrift
|Block=1
|lang=grc
|Text=ΗΟΣΝΥΝΟΡΧΕΣΤΟΝΠΑΝΤΟΝΑΤΑΛΟΤΑΤΑΠΑΙΖΕΙΤΟΤΟΔΕΚΛΜΙΝ
|Umschrift={{lang|grc|ὃς νῦν {{!}} ὀρχη{{!}}στῶν πάν{{!}}των ἀτα{{!}}λώτατα {{!}} παίζει τῷ τόδε κλ[.]μιν[...]}}<br />
„''Wer nun von allen Tänzern am anmutigsten tanzt und spielt, der möge'' (diesen Krug erhalten)“.
}}

Auf dem Hals der Oinochoe ist ein Reigentanz und das Spiel mit einer [[Phorminx]] dargestellt. Sie hat eine Höhe von 22,5 Zentimetern. In der Forschung ist umstritten, ob die Kanne oder der [[Nestorbecher#Der „Nestorbecher“ von Ischia|Nestor-Becher]] die älteste erhaltene in Alphabetschrift verfasste griechischen Inschrift trägt; sie gilt jedoch als die älteste im griechischen Mutterland gefundene Inschrift dieser Art.

<gallery>
Datei:Dipylon Inscription.JPG|Die Inschrift der Dipylon-Kanne
Datei:Dipylon Oinochoe.JPG|Inschrift auf der anderen Seite
</gallery>

== Siehe auch ==
{{Siehe auch|Dipylon-Amphora}}

== Weblinks ==
{{Commonscat|Dipylon oinochoe NAMA 192|Dipylon-Kanne}}

[[Kategorie:Archäologischer Fund (Klassische Antike)]]
[[Kategorie:Archäologischer Fund (Kerameikos)]]
[[Kategorie:Griechische Inschrift]]
[[Kategorie:Antike Vasenmalerei (Werk)]]
[[Kategorie:Antike Keramik im Archäologischen Nationalmuseum (Athen)]]
[[Kategorie:Kanne]]


text:
# Xanthodesma rectangulata
Xanthodesma rectangulata is een vlinder uit de familie spinneruilen (Erebidae). De wetenschappelijke naam is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1917 door Kenrick.
De soort komt voor in tropisch Afrika.

title: Xanthodesma rectangulata

wikitext:
{{Taxobox vlinder
| naam = ''Xanthodesma rectangulata''
| titelweergave = cursief
| afbeelding =
| afbeeldingtekst =
| familie = [[Spinneruilen|Erebidae]] (Spinneruilen)
| geslacht = ''[[Xanthodesma]]''
| w-naam = ''Xanthodesma rectangulata''
| auteur = Kenrick
| datum = 1917
| haakjes =
| species =
| commons =
}}
'''''Xanthodesma rectangulata''''' is een [[vlinders|vlinder]] uit de familie [[spinneruilen]] (Erebidae). De wetenschappelijke naam is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1917 door Kenrick.

De soort komt voor in [[Afrotropisch gebied|tropisch Afrika]].

{{Appendix|2=
* {{Brontabel|2012-DePrins-DePrins}} [bezocht 18-3-2013]
}}
{{Beginnetje|biologie|2013|03|18}}

[[Categorie:Spinneruilen]]
[[Categorie:Dier uit het Afrotropisch gebied]]

title: Xanthodesma rectangulata

Rijk: Animalia (Dieren)

Stam: Arthropoda (Geleedpotigen)

Klasse: Insecta (Insecten)

Orde: Lepidoptera (Vlinders)

Familie: Erebidae (Spinneruilen)

Geslacht: Xanthodesma

title: Soort

Portaal: Biologie · Insecten


text:
# Mantispa zayasi
Mantispa zayasi is een insect uit de familie van de Mantispidae, die tot de orde netvleugeligen (Neuroptera) behoort.
Mantispa zayasi is voor het eerst wetenschappelijk beschreven door Alayo in 1968.

title: Mantispa zayasi

wikitext:
{{Taxobox insect
| titelweergave = cursief
| naam = ''Mantispa zayasi''
| afbeelding =
| afbeeldingtekst =
| orde = [[Netvleugeligen|Neuroptera]] (Netvleugeligen)
| familie = [[Mantispidae]]
| onderfamilie = [[Mantispinae]]
| geslacht = ''[[Mantispa]]''
| w-naam = ''Mantispa zayasi''
| auteur = Alayo
| datum = 1968
| haakjes = ja
| commons =
| species =
}}
'''''Mantispa zayasi''''' is een [[Insecten|insect]] uit de familie van de [[Mantispidae]], die tot de orde [[netvleugeligen]] (Neuroptera) behoort.

''Mantispa zayasi'' is voor het eerst wetenschappelijk beschreven door Alayo in 1968.<ref>[http://lacewing.tamu.edu/Species-Catalogue/scspeciesgenusresults.cfm?gencriteria=beginswith&genus=Mantispa&Criteria=AND&speccriteria=beginswith&species=zayasi {{aut|Oswald, J. D.}} (2007). Neuropterida Species of the World. Version 2.0.]</ref>

{{Appendix}}
{{Beginnetje|Biologie|2011|1|13}}

[[Categorie:Mantispa|zayasi]]

title: Mantispa zayasi

Orde: Neuroptera (Netvleugeligen)

Familie: Mantispidae

Onderfamilie: Mantispinae

Geslacht: Mantispa

title: Soort