text:
# Reef triggerfish
The reef triggerfish (Rhinecanthus rectangulus), also known as the rectangular triggerfish, wedgetail triggerfish or by its Hawaiian name humuhumunukunukuāpuaʻa (pronounced [ˈhumuˈhumuˈnukuˈnukuˈwaːpuˈwɐʔə], meaning 'triggerfish with a snout like a pig', also spelled humuhumunukunukuapua'a or just humuhumu for short), is one of several species of triggerfish. It is found in coral reefs in the entirety of the Western Pacific Ocean from North to South and Eastern Central Pacific. It is also found in the Indian Ocean from East to West and the Southeast Atlantic Ocean. It exists in 0 to 50 meters in depth.

## Description
It has a small second dorsal spine which is used to lock its main spine into an upright position. When sheltering in a small crevice, this locking helps protect the fish against extraction by a predator.
The reef triggerfish is characterized by having a noticeably large snout and blue lips that resemble that of a pig’s snout. It has strong teeth and a terminal mouth which help aid in scraping food off surfaces. Along the dorsal side and anterior end of the fish, it has an orange-brown coloration and a white belly. The reef triggerfish has 3 dorsal spines, 22–25 dorsal rays, no anal spines, and 20–22 anal soft rays. The soft dorsal fins, anal fins, and pectoral fins have a pale white coloration to it. The caudal fin has a cloudy murky color.
The reef triggerfish is commonly confused with its two closest living relatives the lagoon triggerfish and picasso triggerfish.

## Feeding
The reef triggerfish has a terminal mouth that sits directly at the end of its snout. It has heavy teeth and incisors, and most of its food content is algae that is scraped off surfaces. It also feeds on crustaceans such as isopods from the sandy ocean floors. When foraging for food it remains close to its home or forages in shallow reefs away from living coral. This fish is considered a facultative omnivore because while it eats plants and animals it can sustain itself on a diet of either or.

## Sounds
The reef triggerfish is recorded to make four distinct sounds that have been categorized as grinding, drumming, grunting, and snapping. Attached is a recording of what drumming sounds are.
The grinding sounds are heard when eating. This is thought to be a signal used to indicate to other reef triggerfish that the territory is theirs. It is also believed that it is used to advertise their territories to attract females.
Drumming sounds occur by flapping the pelvic fins from the sonic membrane creating a vibration connection to the swim bladder. The swim bladder acts as a chamber to produce low and high-frequency sounds. Drum rates increase when there are predators around which can serve as an antipredation function. These drumming sounds are similar to grunting sounds which both involve the use of the swim bladder. Grunts are identical to that of a pig grunt and are mostly audible and recorded when physically holding the fish.
Snaps occur by the rapid extensions and retraction of the jaw. Audibly there are no real differences between a snap and a grinding sound however they occur at different frequencies and settings. The snaps are most observed during conspecific interactions such as territorial conflict. Although the true meaning of the snaps remains a mystery reef triggerfish show no signs of kin selection.

## Swimming
Fish in the Balistidae family, like the reef triggerfish, have unique and adaptive swimming motions. Triggerfish are thought to have low swimming maneuvers to compensate for such behavior there are morphological adaptations. These fish have thick skin to aid in predation evasion. While swimming at low speeds their flexibility in dorsal and anal fins makes it capable for them to exhibit balistiform locomotion. Within these fins, they are also able to independently move them and generate their own thrust allowing them to move in all sorts of directions including backwards and hover in place.
The muscle of reef triggerfish are red which are ideal for fish that are constantly on the move, much like this species of triggerfish. Since this fish is always hunting for prey, foraging, and defending its territory. They also have white muscle that is effective in quick bursts of movement and helps aid them in complex maneuvers.

## Life History
While there is limited direct information on reproductive modes and strategies for the reef triggerfish behaviors within triggerfish overlap one another. Examining the reproductive behavior of the picasso triggerfish one conclusion that can be drawn is that reef triggerfish exhibit similar behaviors.
Both female and male picasso triggerfish are territorial in space for foraging and egg spawning. While the female’s criteria is based on the amount of food resources, low predation, and space that is available, a male’s territory is determined by dominance. In the male’s case, a haremic mating system is placed where the more dominant males have more access to female mates. This is meant to increase the reproductive success of males however, while defending a female it can leave other females vulnerable to other males decreasing the reproductive success of the original male.
Males will generally invest more energy and resources in physical growth rather than reproduction. Females will invest more in reaching sexual maturity than halting physical growth. The difference in these life strategies reveals that females are smaller in size compared to males, but also an age difference.

## Conservation Status
Currently under the IUCN Red List, the reef triggerfish is listed as least concern. Although because the reef triggerfish is found to live in coral reefs there are still many threats that may present themselves in the future. Currently one major threat is that of global warming and its effects on coral reefs which decrease oxygen levels and can increase hypoxia in reef triggerfish. However, one study found that reef triggerfish can tolerate high levels of hypoxia.

## Hawaii state fish
The reef triggerfish was designated the official fish of Hawaii in 1985, but due to an expiration of a Hawaiian state law after five years, it ceased to be the state fish in 1990. On April 17, 2006, bill HB1982 was presented to the Governor of Hawaiʻi, which permanently reinstated the reef triggerfish (humuhumunukunukuāpuaʻa) as the state fish of Hawaii. The bill passed into law on May 2, 2006.
The reef triggerfish also holds cultural values to the Hawaiian natives although it is not endemic to the Hawaiian waters. This triggerfish is thought to be connected to the Hawaiian pig god Kamapua’a. Kamapua’a was notorious for his violent behaviors. He ended up marrying the fire goddess Pele but because of his behavior they began fighting. Pele fought with lava and Kamapua’a with control over the ocean waters. Pele requested the help of the underworld and other gods, and together they drove Kamapua’a over a cliff where he fell into the ocean water becoming the reef triggerfish. The fish’s thick skin is meant to symbolize the armor needed to swim past the waves of Pele.

## In popular culture
The Hawaiian name of the triggerfish is mentioned in multiple songs such as the 1933 song "My Little Grass Shack in Kealakekua, Hawaii" by Ted Fio Rito includes the line "... where the humuhumunukunukuāpuaʻa go swimming by ..." It is also featured prominently in the Disney Channel Original Movie High School Musical 2 with a song of the same name. In "Hawaii - Here We Come", the fourth episode of Top Cat, Benny reads a brochure about his upcoming Hawaiian vacation and asks Top Cat, "What's a humma-humma-nooka-nooka-apu-ah-ah?" It is also mentioned in Mortal Kombat 11 by The Joker as an insult to Scorpion.

wikiname: enwiki

title: Reef triggerfish

in_language: en

wikitext:
{{Short description|Species of fish}}
{{redirect|Humuhumunukunukuapua'a|''Rhinecanthus aculeatus'', the similar triggerfish|Lagoon triggerfish|the song|My Little Grass Shack in Kealakekua, Hawaii}}
{{Speciesbox
| name = {{Lang|haw|Reef triggerfish|italic=no}}
| image = FMIB 42657 Balistapus rectangulus (Bloch & Schneider) Humuhumu Nukunuku Apua'a.jpeg
| image_caption = 1852 illustration from the ''fishes of Hawaii''
| image2 = Reef Triggerfish 1.JPG
| image2_caption =
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name="iucn status 9 February 2023">{{cite iucn |author=Matsuura, K. |date=2022 |title=''Rhinecanthus rectangulus'' |volume=2022 |page=e.T193713A2264564|doi=10.2305/IUCN.UK.2022-2.RLTS.T193713A2264564.en |access-date=9 February 2023}}</ref>
| taxon = Rhinecanthus rectangulus
| authority = ([[Marcus Elieser Bloch|Bloch]] & [[Johann Gottlob Schneider|J. G. Schneider]], 1801)
}}

The '''reef triggerfish''' ('''''Rhinecanthus rectangulus'''''), also known as the '''rectangular triggerfish''', '''wedgetail triggerfish'''<ref>{{Cite web |url=https://reefguide.org/hawaii/wedgetailtriggerfish.html |title=Wedgetail Triggerfish - Rhinecanthus rectangulus - Triggerfishes - Reef Triggerfish - Hawaii Reefs |website=reefguide.org |access-date=2020-03-01}}</ref> or by its [[Hawaiian language|Hawaiian]] name '''{{Lang|haw|humuhumunukunukuāpua{{okina}}a|italic=no}}''' ({{IPA|haw|ˈhumuˈhumuˈnukuˈnukuˈwaːpuˈwɐʔə|pron}}, meaning 'triggerfish with a snout like a pig',<ref>[https://www.thefreedictionary.com/humuhumunukunukuapua%27a humuhumunukunukuapua'a]. humuhumunukunukuapua'a. (n.d.) American Heritage® Dictionary of the English Language, Fifth Edition. (2011). Accessed on The Free Dictionary. Retrieved on 2015-05-18.</ref> also spelled '''humuhumunukunukuapua'a''' or just '''humuhumu''' for short), is one of several [[species]] of [[triggerfish]]. It is found in coral reefs in the entirety of the Western Pacific Ocean from North to South and Eastern Central Pacific. It is also found in the Indian Ocean from East to West and the Southeast Atlantic Ocean. It exists in 0 to 50 meters in depth.<ref>{{cite journal |last1=Matsuura |first1= K. |date=November 2014 | title=Taxonomy and systematics of tetraodontiform fishes: a review focusing primarily on progress in the period from 1980 to 2014 |journal=  Ichthyol Res| volume=62 |pages= 72–113 |doi=10.1007/s10228-014-0444-5|doi-access=free }}</ref>
==Description==

It has a small second dorsal spine which is used to lock its main spine into an upright position. When sheltering in a small crevice, this locking helps protect the fish against extraction by a predator.

The reef triggerfish is characterized by having a noticeably large snout and blue lips that resemble that of a pig’s snout. It has strong teeth and a terminal mouth which help aid in scraping food off surfaces. Along the dorsal side and anterior end of the fish, it has an orange-brown coloration and a white belly. The reef triggerfish has 3 dorsal spines, 22–25 dorsal rays, no anal spines, and 20–22 anal soft rays. The soft dorsal fins, anal fins, and pectoral fins have a pale white coloration to it. The caudal fin has a cloudy murky color.<ref>{{cite web |url=https://fishbase.se/summary/Rhinecanthus-rectangulus.html |title =Rhinecanthus rectangulus |access-date=November 8, 2024}}</ref>

The reef triggerfish is commonly confused with its two closest living relatives the lagoon triggerfish and picasso triggerfish.

==Feeding==

The reef triggerfish has a terminal mouth that sits directly at the end of its snout. It has heavy teeth and incisors, and most of its food content is algae that is scraped off surfaces. It also feeds on crustaceans such as isopods from the sandy ocean floors. When foraging for food it remains close to its home or forages in shallow reefs away from living coral. This fish is considered a facultative omnivore because while it eats plants and animals it can sustain itself on a diet of either or.<ref>{{cite journal |last1=Hiatt |first1=R. W. |last2=Strasburg |first2=D. W. |date=1960 |title=Ecological Relationships of the Fish Fauna on Coral Reefs of the Marshall Islands |journal=Ecological Monographs |volume=30 |issue=1 |pages=65–127 |doi=10.2307/1942181|jstor=1942181 |bibcode=1960EcoM...30...65H }}</ref>

==Sounds==

The reef triggerfish is recorded to make four distinct sounds that have been categorized as grinding, drumming, grunting, and snapping.<ref>{{cite thesis |last=Bowie |first=B. N. |date=2020 |title=Context-specific sound production responses to environmental manipulation in the vocal reef fish rhinecanthus rectangulus |url=https://www.proquest.com/docview/2431755596 |degree=Masters |id={{ProQuest|2431755596}} }}</ref> Attached is a recording of what drumming sounds are.<ref>{{cite web |url=https://fishsounds.net/fish.js?id=ee12499a-dabf-4d44-a6b4-d7616eb49b01 |title= Rhinecanthus rectangulus (Wedge-tail triggerfish) |last1=Xavier |first1=Raick |last2=David |first2=Lecchini |last3=Loïc |first3=Kéver |last4=Orphal |first4=Colleye |last5=Frédéric |first5=Bertucci |last6=Éric |first6=Parmentier |publisher=FishSounds}}</ref><ref>{{cite journal |last1=Xavier |first1=Raick |last2=David |first2=Lecchini |last3=Loïc |first3=Kéver |last4=Orphal |first4=Colleye |last5=Frédéric |first5=Bertucci |last6=Éric |first6=Parmentier |date=January 2018 |title=Sound production mechanism in triggerfish (Balistidae): a synapomorphy |url=https://journals.biologists.com/jeb/article/221/1/jeb168948/19562/Sound-production-mechanism-in-triggerfish |journal=Journal of Experimental Biology |volume=221 |issue=1 |doi=10.1242/jeb.168948 |pmid=29170259 |bibcode=2018JExpB.221B8948R |access-date=November 8, 2024}}</ref>

The grinding sounds are heard when eating. This is thought to be a signal used to indicate to other reef triggerfish that the territory is theirs. It is also believed that it is used to advertise their territories to attract females.

Drumming sounds occur by flapping the pelvic fins from the sonic membrane creating a vibration connection to the [[swim bladder]]. The swim bladder acts as a chamber to produce low and high-frequency sounds. Drum rates increase when there are predators around which can serve as an antipredation function. These drumming sounds are similar to grunting sounds which both involve the use of the swim bladder. Grunts are identical to that of a pig grunt and are mostly audible and recorded when physically holding the fish.

Snaps occur by the rapid extensions and retraction of the jaw. Audibly there are no real differences between a snap and a grinding sound however they occur at different frequencies and settings. The snaps are most observed during conspecific interactions such as territorial conflict. Although the true meaning of the snaps remains a mystery reef triggerfish show no signs of kin selection.

==Swimming==

Fish in the Balistidae family, like the reef triggerfish, have unique and adaptive swimming motions. Triggerfish are thought to have low swimming maneuvers to compensate for such behavior there are morphological adaptations. These fish have thick skin to aid in predation evasion. While swimming at low speeds their flexibility in dorsal and anal fins makes it capable for them to exhibit balistiform locomotion. Within these fins, they are also able to independently move them and generate their own thrust allowing them to move in all sorts of directions including backwards and hover in place.<ref>{{cite journal |last1=Korsmeyer |first1=Keith E. |last2=Steffensen |first2=John F. |last3=Herskin |first3=Jannik |date=May 2002 |title=Energetics of median and paired fin swimming, body and caudal fin swimming, and gait transition in parrotfish (Scarus schlegeli) and triggerfish (Rhinecanthus aculeatus) |url=https://journals.biologists.com/jeb/article/205/9/1253/8887/Energetics-of-median-and-paired-fin-swimming-body |journal=Journal of Experimental Biology |volume=205 |issue=9 |pages=1253–1263 |doi=10.1242/jeb.205.9.1253|pmid=11948202 |bibcode=2002JExpB.205.1253K |url-access=subscription }}</ref>

The muscle of reef triggerfish are red which are ideal for fish that are constantly on the move, much like this species of triggerfish. Since this fish is always hunting for prey, foraging, and defending its territory. They also have white muscle that is effective in quick bursts of movement and helps aid them in complex maneuvers.<ref>{{cite thesis |last=Sorenson |first=Laurie |date=2007 |title=Examining morphological characteristics of triggerfish: a three-dimensional reconstruction of skeletal and muscular features of Rhinecanthus rectangulus |url=https://www.jyi.org/2007-february/2017/11/11/examining-morphological-characteristics-of-triggerfish-a-three-dimensional-reconstruction-of-skeletal-and-muscular-features-of-rhinecanthus-rectangulus |degree=Bachelors |publisher=Hawaiian Pacific University}}</ref>

==Life History==

While there is limited direct information on reproductive modes and strategies for the reef triggerfish behaviors within triggerfish overlap one another. Examining the reproductive behavior of the picasso triggerfish one conclusion that can be drawn is that reef triggerfish exhibit similar behaviors.

Both female and male picasso triggerfish are territorial in space for foraging and egg spawning. While the female’s criteria is based on the amount of food resources, low predation, and space that is available, a male’s territory is determined by dominance. In the male’s case, a haremic mating system is placed where the more dominant males have more access to female mates. This is meant to increase the reproductive success of males however, while defending a female it can leave other females vulnerable to other males decreasing the reproductive success of the original male.<ref>{{cite journal |last1=Kuwamura |first1=T. |date=1997 |title=Evolution of Female Egg Care in Haremic Triggerfish, Rhinecanthus aculeatus |journal=Ethology |volume=103 |issue=12 |pages=1015–1023 |doi=10.1111/j.1439-0310.1997.tb00143.x|bibcode=1997Ethol.103.1015K }}</ref>

Males will generally invest more energy and resources in physical growth rather than reproduction. Females will invest more in reaching sexual maturity than halting physical growth. The difference in these life strategies reveals that females are smaller in size compared to males, but also an age difference.<ref>{{cite journal |last1=Künzli |first1=F. |last2=Tachihara |first2=K. |date=2012 |title=Validation of age and growth of the Picasso triggerfish (Balistidae: Rhinecanthus aculeatus) from Okinawa Island, Japan, using sectioned vertebrae and dorsal spines |journal=Journal of Oceanography |volume=68 |issue=6 |pages=817–829 |doi=10.1007/s10872-012-0137-5|bibcode=2012JOce...68..817K }}</ref>

==Conservation Status==

Currently under the [[IUCN Red List]], the reef triggerfish is listed as least concern. Although because the reef triggerfish is found to live in coral reefs there are still many threats that may present themselves in the future.<ref>{{cite journal |last1=Pezner |first1=A.K. |last2=Courtney |first2=T.A. |last3=Barkley |first3=H.C. |last4=Chou |first4=WC |last5=Chu |first5=HC |last6=Clements |first6=S.M. |last7=Cyronak |first7=Tyler |last8=DeGrandpre |first8=M.D. |last9=Kekuewa |first9=S.A.H. |last10=Kline |first10=D.I. |last11=Liang |first11=YB |last12=Martz |first12=T.R. |last13=Mitarai |first13=S |last14=Page |first14=H.N. |last15=Rintoul |first15=M.S. |last16=Smith |first16=J.E. |last17=Soong |first17=K |last18=Takeshita |first18=Y |last19=Tresguerres |first19=M |last20=Wei |first20=Y |last21= Yates |first21=K.K. |last22=Andersson |first22=A.J. |display-authors=3 |date=March 2023 |title=Increasing hypoxia on global coral reefs under ocean warming |journal=Nature Climate Change |volume=13 |issue=4 |pages=403–409 |doi=10.1038/s41558-023-01619-2|bibcode=2023NatCC..13..403P |url=https://oist.repo.nii.ac.jp/record/2000571/files/Pezner_MS_edits_clean_coauthors.pdf }}</ref> Currently one major threat is that of global warming and its effects on coral reefs which decrease oxygen levels and can increase hypoxia in reef triggerfish. However, one study found that reef triggerfish can tolerate high levels of hypoxia.<ref>{{cite journal |last1=Wong |first1=C.C. |last2=Drazen |first2=J.C. |last3=Callan |first3=C.K. |last4=Korsmeyer |first4=K.E. |date=2018 |title=Hypoxia tolerance in coral-reef triggerfishes (Balistidae) |journal=Coral Reefs |volume=37 |issue=1 |pages=215–225 |doi=10.1007/s00338-017-1649-7|bibcode=2018CorRe..37..215W }}</ref>

==Hawaii state fish==
The reef triggerfish was designated the official fish of Hawaii in 1985,<ref>[http://www.capitol.hawaii.gov/session2006/bills/HB1982_sd1_.htm Hawaiian Bill 1982] Retrieved 2011-05-17</ref> but due to an expiration of a Hawaiian state law after five years, it ceased to be the [[state fish]] in 1990.<ref>{{
cite news| url=https://www.usatoday.com/news/nation/2006-01-28-humu_x.htm | work=USA Today | title=Lawmaker seeks official status for humuhumunukunukuapuaa | date=January 1, 2006 | access-date=May 22, 2010}}</ref> On April 17, 2006, bill HB1982 was presented to the [[Governor of Hawaii|Governor of Hawai{{okina}}i]], which permanently reinstated the reef triggerfish ({{Lang|haw|humuhumunukunukuāpua{{okina}}a|italic=no}}) as the state fish of Hawaii.<ref>[http://www.capitol.hawaii.gov/session2006/status/HB1982.asp HB1982 Measure History]. Capitol.hawaii.gov. Retrieved on 2015-05-18.</ref> The bill passed into law on May 2, 2006.<ref>[http://www.capitol.hawaii.gov/hrscurrent/Vol01_Ch0001-0042F/HRS0005/HRS_0005-0011_0005.HTM House Bill]. Capitol.hawaii.gov. Retrieved on 2015-05-18.</ref><ref>[https://www.nbcnews.com/id/wbna12371386 Hawaii may honor long-named fish - Weird news]. NBC News (2006-04-18). Retrieved on 2015-05-18.</ref>

The reef triggerfish also holds cultural values to the Hawaiian natives although it is not endemic to the Hawaiian waters. This triggerfish is thought to be connected to the Hawaiian pig god Kamapua’a.<ref>{{cite thesis |last=Kame'eleihiwa |first=L. |date=1982 |title=Legendary tradition of kamapua'a, the hawaiian pig-god |url=https://www.proquest.com/docview/2453224347 |degree=Masters |publisher=University of Hawai'i at Manoa|id={{ProQuest|2453224347}} }}</ref> Kamapua’a was notorious for his violent behaviors. He ended up marrying the fire goddess Pele but because of his behavior they began fighting. Pele fought with lava and Kamapua’a with control over the ocean waters. Pele requested the help of the underworld and other gods, and together they drove Kamapua’a over a cliff where he fell into the ocean water becoming the reef triggerfish. The fish’s thick skin is meant to symbolize the armor needed to swim past the waves of Pele.<ref>{{cite web |url=https://molokinicrater.com/humuhumunukunukuapuaa-fish/ |title=Fish of the Month: humuhumunukunukuapuaʻa |date=December 12, 2017 |website=Molokini Crater}}</ref>

== In popular culture ==

The Hawaiian name of the triggerfish is mentioned in multiple songs such as the 1933 song "[[My Little Grass Shack in Kealakekua, Hawaii]]" by [[Ted Fio Rito]] includes the line "...{{nbsp}}where the {{Lang|haw|humuhumunukunukuāpua{{okina}}a|italic=no}} go swimming by{{nbsp}}..." It is also featured prominently in the Disney Channel Original Movie ''[[High School Musical 2]]'' with a song of the same name. In "Hawaii - Here We Come", the fourth episode of ''[[Top Cat]]'', Benny reads a brochure about his upcoming Hawaiian vacation and asks Top Cat, "What's a humma-humma-nooka-nooka-apu-ah-ah?"<ref>{{Citation |title=Top Cat {{!}} Benny Goes To Hawaii | date=27 May 2017 |url=https://www.youtube.com/watch?v=zM64c4hh8j8 |access-date=2023-06-03 |language=en}}</ref> It is also mentioned in [[Mortal Kombat 11]] by [[The Joker]] as an insult to [[Scorpion (Mortal Kombat)|Scorpion]].

==See also==
*[[Lagoon triggerfish]]

==References==
{{Reflist}}

== Further reading ==
{{Commons category|Rhinecanthus rectangulus }}
* {{ITIS |id=173206 |taxon=Rhinecanthus rectangulus |access-date=30 January 2006}}
* {{cite web|url=http://www.waquarium.org/_library/images/education/marinelifeprofiles/reeftrigger0909.pdf|
title=Marine Life Profile: Reef Triggerfish|
work=Waikiki Aquarium|
access-date=24 November 2011}}

==External links==
* {{sealifephotos|219886}}

{{Taxonbar|from=Q669512}}

[[Category:Balistidae|reef triggerfish]]
[[Category:Fish of the Pacific Ocean]]
[[Category:Fish of Hawaii]]
[[Category:Fish of the Indian Ocean]]
[[Category:Symbols of Hawaii]]
[[Category:Fish described in 1801|reef triggerfish]]

title: Conservation status

Conservation status: · Least Concern (IUCN 3.1)

title: Scientific classification

Kingdom: Animalia

Phylum: Chordata

Class: Actinopterygii

Order: Tetraodontiformes

Family: Balistidae

Genus: Rhinecanthus

Species: R. rectangulus

title: Binomial name

Binomial name: Rhinecanthus rectangulus · (Bloch & J. G. Schneider, 1801)


text:
# Поппо фон Остерна
Поппо фон Остерна (нім. Poppo von Osterna) — 9-й великий магістр Тевтонського ордену з 1252 по 1256 рік.
Походив зі знатного лицарського роду з Франконії. Вступив до Ордену в 1228 році. Був в числі перших лицарів, що перебрались в Пруссію у 1233 році, де брав участь у будівництві Кульма - першого лицарського замку на нових землях. З 1240 року - Ландмейстер Тевтонського ордену в Пруссії.
У 1241 році брав участь в битві при Легниці. У 1242 році Поппо фон Остерна вирушив до Австрії з делегацією ордену з метою збору коштів для продовження війни з князем Святополком II Померанським. В 1244 році брав участь у військових діях проти Святополка.
З 1248 до 1253 року перебуває в Німеччині, де у 1253 році за підтримки проімператорської партії був обраний Великим магістром ордену. Проте пропапська меншість не погодилась із рішенням капітула та висунула Вільгельма фон Уренбаха на посаду Великого магістра, який 3 роки перебував в опозиції до Поппо фон Остерна.
Після свого обрання на посаду Великого магістра Поппо фон Остерна вирушив у Пруссію, де розпочав війну з ятвягами. У 1254 році на чолі делегації ордену вирушив в Богемію для переговорів з
королем Оттокаром II, від якого отримав військову допомогу для походу на Самбію у 1254 та 1255 роках. Після завоювання Самбії Поппо фон Остерна розпочав будівництво декількох замків навколо Віслинської затоки, в тому чисті Кенігсберга.
У 1256 році подав у відставку з посади Великого магістра. Йому було надане в управління комтурство Регенсбург, де й помер у 1267 році.

wikiname: ukwiki

title: Поппо фон Остерна

in_language: uk

wikitext:
{{Правитель
|посада                 = [[Великі магістри Тевтонського ордену|Великий магістр]] [[Тевтонський орден|Тевтонського ордену]] ([[1252]]-[[1256]])
|країна                 = [[Файл:Insignia Germany Order Teutonic.svg|20px]]
|ім'я                   = Поппо фон Остерна
|оригінал імені         = {{lang-de|Poppo von Osterna}}
|порядок                = 9
|порядок-жін            =
|зображення             = PoppovonOsterna.jpg
|підпис                 =
|початок повноважень    = [[1252]]
|закінчення повноважень = [[1256]]
|попередник             = [[Гюнтер фон Вюллерслебен]]
|наступник              = [[Анно фон Зангерсхаузен]]
|коронація              =
|інші титули            =
|віце-президент         =
|партія                 =
|дата народження        = близько 1200
|місце народження       = [[Франконія]]
|дата смерті            = 9.6.1267
|місце смерті           = [[Регенсбург]]
|в шлюбі                =
|діти                   =
|династія               =
|батько                 =
|мати                   =
}}
'''Поппо фон Остерна''' ({{lang-de|Poppo von Osterna}}) — 9-й [[Великі магістри Тевтонського ордену|великий магістр]] [[Тевтонський орден|Тевтонського ордену]] з [[1252]] по [[1256]] рік.
[[File:wg_osterna.gif|thumb|left|150px|Герб великого магістра Поппо фон Остерна]]

Походив зі знатного лицарського роду з [[Франконія|Франконії]]. Вступив до Ордену в 1228 році. Був в числі перших лицарів, що перебрались в [[Пруссія (земля)|Пруссію]] у 1233 році, де брав участь у будівництві [[Хелмно|Кульма]] - першого лицарського замку на нових землях. З 1240 року - [[Ландмейстери Тевтонського ордену в Пруссії|Ландмейстер Тевтонського ордену в Пруссії]].

У 1241 році брав участь в [[Битва при Легниці|битві при Легниці]]. У 1242 році Поппо фон Остерна вирушив до Австрії з делегацією ордену з метою збору коштів для продовження війни з князем [[Святополк II Померанський|Святополком II Померанським]]. В 1244 році брав участь у військових діях проти Святополка.

З 1248 до 1253 року перебуває в Німеччині, де у 1253 році за підтримки проімператорської партії був обраний Великим магістром ордену. Проте пропапська меншість не погодилась із рішенням капітула та висунула Вільгельма фон Уренбаха на посаду Великого магістра, який 3 роки перебував в опозиції до Поппо фон Остерна.

Після свого обрання на посаду Великого магістра Поппо фон Остерна вирушив у Пруссію, де розпочав війну з ятвягами. У 1254 році на чолі делегації ордену вирушив в [[Богемія|Богемію]] для переговорів з
[[Чеські володарі|королем]] [[Пржемисл Отакар II|Оттокаром II]], від якого отримав військову допомогу для походу на [[Самбія|Самбію]] у 1254 та 1255 роках. Після завоювання Самбії Поппо фон Остерна розпочав будівництво декількох замків навколо [[Віслинська затока|Віслинської затоки]], в тому чисті [[Кенігсберг]]а.

У 1256 році подав у відставку з посади Великого магістра. Йому було надане в управління комтурство [[Регенсбург]], де й помер у 1267 році.

== Див. також ==
* [[Великі магістри Тевтонського ордену]]

== Джерела ==
* Урбан Вильям. Тевтонский орден.// 2007,  ACT, ACT Москва, Хранитель. {{ref-ru}}

{{Start box}}
{{Succession box
|титул ='''Поппо фон Остерна'''
 [[Файл:Insignia Germany Order Teutonic.svg|35px]]
 9-й [[Великі магістри Тевтонського ордену|Великий магістр Тевтонського ордену]]
| попередник = [[Гюнтер фон Вюллерслебен]]
| наступник = [[Анно фон Зангерсхаузен]]
|роки = [[1252]] - [[1256]]}}
{{End box}}

{{Великі магістри Тевтонського ордену}}
{{DEFAULTSORT:Остерна}}
[[Категорія:Великі магістри Тевтонського ордену]]
[[Категорія:Правителі Європи XIII століття]]
[[Категорія:Уродженці Баварії]]
[[Категорія:Померли в Регенсбурзі]]

title: 9-й Великий магістр Тевтонського ордену (1252-1256)

Попередник: Гюнтер фон Вюллерслебен

Наступник: Анно фон Зангерсхаузен

Дата народження: близько 1200

Місце народження: Франконія

Дата смерті: 9 червня 1267

Місце смерті: Регенсбург


text:
# Tyniewicze Duże (gromada)
Tyniewicze Duże – dawna gromada, czyli najmniejsza jednostka podziału terytorialnego Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej w latach 1954–1972.
Gromady, z gromadzkimi radami narodowymi (GRN) jako organami władzy najniższego stopnia na wsi, funkcjonowały od reformy reorganizującej administrację wiejską przeprowadzonej jesienią 1954 do momentu ich zniesienia z dniem 1 stycznia 1973, tym samym wypierając organizację gminną w latach 1954–1972.
Gromadę Tyniewicze Duże z siedzibą GRN w Tyniewiczach Dużych utworzono – jako jedną z 8759 gromad – w powiecie hajnowskim w woj. białostockim, na mocy uchwały nr 16/V WRN w Białymstoku z dnia 4 października 1954. W skład jednostki weszły obszar dotychczasowej gromady Tyniewicze oraz miejscowość Rotki z dotychczasowej gromady Istok ze zniesionej gminy Klejniki, a także obszar dotychczasowej gromady Kamień oraz miejscowość Łopuchówka z dotychczasowej gromady Kotłówka ze zniesionej gminy Łosinka w tymże powiecie. Dla gromady ustalono 10 członków gromadzkiej rady narodowej.
31 grudnia 1959 gromadę Tyniewicze Duże zniesiono, włączając jej obszar do gromad Klejniki (wsie Tyniewicze Duże, Tyniewicze Małe i Rotki) i Łosinka (wsie Kamień i Łopuchówka oraz kolonię Zabłocie).

wikiname: plwiki

title: Tyniewicze Duże (gromada)

in_language: pl

wikitext:
{{Polska jednostka administracyjna infobox
 |nazwa                     = Tyniewicze Duże
 |dopełniacz nazwy          =
 |jednostka                 = [[Gromada (podział administracyjny)|gromada]]
 |lata istnienia            = 1954–1959
 |zdjęcie                   =
 |opis zdjęcia              =
 |herb                      =
 |flaga                     =
 |wariant flagi             = PRL
 |województwo               = [[Województwo białostockie (1944–1975)|białostockie]]
 |powiat                    = [[powiat hajnowski|hajnowski]]
 |data powstania            = 4 października 1954
 |data likwidacji           = 31 grudnia 1959
 |siedziba                  = [[Tyniewicze Duże]]
 |stanowisko zarządzającego =
 |zarządzający              =
 |rok powierzchni           =
 |powierzchnia              =
 |rok ludności              =
 |liczba ludności           =
 |gęstość zaludnienia       =
 |rok podziału              = 1954
 |plan                      =
 |liczba sołectw            = 2
 |liczba miejscowości       =
 |rok reprezentantów        = 1954
 |nazwa reprezentantów      = członków [[Rada narodowa (PRL)|GRN]]
 |liczba reprezentantów     = 10
 |mapa województwa          =
 |mapa powiatu              =
 |wariant mapy              = 1951
 |współrzędne               =
 |commons                   =
}}
'''Tyniewicze Duże''' – dawna [[gromada (podział administracyjny)|gromada]], czyli najmniejsza jednostka [[Podział administracyjny Polski (1957–1975)|podziału terytorialnego]] [[Polska Rzeczpospolita Ludowa|Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej]] w latach 1954–1972.

Gromady, z [[Rada narodowa (PRL)|gromadzkimi radami narodowymi (GRN)]] jako organami władzy najniższego stopnia na wsi, funkcjonowały od reformy reorganizującej administrację wiejską przeprowadzonej jesienią 1954<ref>{{Dziennik Ustaw|rok=1954|numer=43|pozycja=191}}</ref> do momentu ich zniesienia z dniem 1 stycznia 1973<ref>{{Dziennik Ustaw|rok=1972|numer=49|pozycja=312}}</ref>, tym samym wypierając [[gmina wiejska|organizację gminną]] w latach 1954–1972<ref name="paprlfivesix">{{cytuj książkę|tytuł=Podział administracyjny Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej|wydawca=Urząd Rady Ministrów – Biuro do spraw Prezydiów Rad Narodowych|miejsce=Warszawa|rok=1956}}</ref><ref>{{cytuj książkę|tytuł=Mała Encyklopedia Powszechna PWN|wydawca=[[Wydawnictwo Naukowe PWN|Państwowe Wydawnictwo Naukowe]]|miejsce=Warszawa|rok=1959}}</ref>.

Gromadę Tyniewicze Duże z siedzibą GRN w [[Tyniewicze Duże|Tyniewiczach Dużych]] utworzono – jako jedną z 8759 gromad<ref name="paprlfivesix"/> – w [[powiat hajnowski|powiecie hajnowskim]] w [[Województwo białostockie (1944–1975)|woj. białostockim]], na mocy uchwały nr 16/V WRN w [[Białystok|Białymstoku]] z dnia 4 października 1954. W skład jednostki weszły obszar dotychczasowej gromady<ref>Gromady istniały także po II wojnie światowej jako jednostka pomocnicza gmin.</ref> Tyniewicze oraz miejscowość Rotki z dotychczasowej gromady Istok ze zniesionej [[Klejniki (gmina)|gminy Klejniki]], a także obszar dotychczasowej gromady Kamień oraz miejscowość Łopuchówka z dotychczasowej gromady Kotłówka ze zniesionej [[Łosinka (gmina)|gminy Łosinka]] w tymże powiecie<ref name="main">Uchwała Nr 16/V Wojewódzkiej Rady Narodowej w Białymstoku z dnia 4 października 1954 r. w sprawie podziału na gromady powiatu hajnowskiego; w ramach Zarządzenia Prezydium Wojewódzkiej Rady Narodowej w Białymstoku z dnia 30 listopada 1954 r. w sprawie ogłoszenia uchwał Wojewódzkiej Rady Narodowej w Białymstoku z dnia 4 października 1954 r., dotyczących reformy podziału administracyjnego wsi (Dziennik Urzędowy Wojewódzkiej Rady Narodowej w Białymstoku z dnia 2 grudnia 1954 r., Nr. 10, Poz. 49)</ref>. Dla gromady ustalono 10 członków gromadzkiej rady narodowej<ref name="grn">Uchwała Nr 159/35 Prezydium Powiatowej Rady Narodowej w Hajnówce z dnia 5 października 1954 r. w sprawie ustalenia liczby członków gromadzkich rad narodowych (Dziennik Urzędowy Wojewódzkiej Rady Narodowej w Białymstoku z dnia 7 października 1954 r., Nr. 7, Poz. 36)</ref>.

31 grudnia 1959 gromadę Tyniewicze Duże '''zniesiono''', włączając jej obszar do gromad [[Klejniki (gromada)|Klejniki]] (wsie Tyniewicze Duże, Tyniewicze Małe i Rotki) i [[Łosinka (gromada)|Łosinka]] (wsie Kamień i Łopuchówka oraz kolonię Zabłocie)<ref>Uchwała Nr 12/4 Wojewódzkiej Rady Narodowej w Białymstoku z 8 września 1959 r. sprawie zniesienia i utworzenia niektórych gromad w województwie białostockim (Dziennik Urzędowy Wojewódzkiej Rady Narodowej w Białymstoku z dnia 10 grudnia 1959 r., Nr. 9, Poz. 58)</ref>.

== Przypisy ==
{{Przypisy}}

{{Powiat hajnowski (dawny)}}

[[Kategoria:Dawne gromady w województwie białostockim|Tyniewicze Duże]]

title: Tyniewicze Duże

Państwo: Polska

Województwo: białostockie

Powiat: hajnowski

Data powstania: 4 października 1954

Data likwidacji: 31 grudnia 1959

Siedziba: Tyniewicze Duże

title: Szczegółowy podział administracyjny (1954)

title: Liczba reprezentantów


text:
# 烷基酚
烷基酚（英語：）是一类由酚烷基化後产生的化合物。此名詞一般用來表示有商業價值的丁基酚、戊基酚、庚基酚、辛基酚、壬基酚、癸基酚及相關的長鏈烷基酚（Long chain alkyl phenols，LCAP）。甲基酚、二甲基酚及乙基酚、丙基酚等也属于烷基酚中的短鏈烷基酚（Short chain alkyl phenols, SCAP），不過一般提及烷基酚時，多半不包括這些酚類。
烷基酚為一種仿雌激素。也是已知的內分泌干擾素。

## 短鏈烷基酚
短鏈烷基酚（SCAP）共有35种：
- C0：苯酚（一种）
- C1：甲酚（3种异构体）
- C2：二甲苯酚（6种异构体）; 乙苯酚（3种异构体）
- C3：三甲苯酚（6种异构体）; 甲乙苯酚（10种异构体）; 丙基酚：正丙基苯酚（3种异构体）; 异丙基苯酚（3种异构体）

## 長鏈烷基酚製備
長鏈的烷基酚一般是利用酚和烯烴的烷基化來製備：
C6H5OH  + RR'C=CHR"   →   RR'CH-CHR"-C6H4OH
每年以此方式製造的烷基酚約有五十萬公噸。

## 長鏈烷基酚的應用
長鏈烷基酚廣泛的用在洗滌劑中，也是燃油、潤滑油及聚合物中的添加物，及酚醛樹脂之原料之一。

## 壬基酚的環保爭議
歐盟由於壬基酚的「毒性、持久性及生物累積性」，因此限制壬基酚的使用，但美國環保署的步調相對較慢，因原因是為了確保對應的行動是根據「可靠的科學基礎」

wikiname: zhwiki

title: 烷基酚

in_language: zh

wikitext:
[[Image:Nonylphenolnew.png|thumb|right|
烷基酚 [[壬基酚]]的化学结构式]]

'''烷基酚'''（'''{{langx|en|Alkylphenol}}'''）是一类由[[酚]]烷基化後产生的化合物。此名詞一般用來表示有商業價值的丁基酚、戊基酚、庚基酚、辛基酚、[[壬基酚]]、癸基酚及相關的長鏈烷基酚（Long chain alkyl phenols，'''LCAP'''）。甲基酚、二甲基酚及乙基酚、丙基酚等也属于烷基酚中的短鏈烷基酚（Short chain alkyl phenols, '''SCAP'''），不過一般提及烷基酚時，多半不包括這些酚類<ref name=Ullmann>Helmut Fiege, Heinz-Werner Voges, Toshikazu Hamamoto, Sumio Umemura, Tadao Iwata, Hisaya Miki, Yasuhiro Fujita, Hans-Josef Buysch, Dorothea Garbe, Wilfried Paulus "Phenol Derivatives" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry 2002, Wiley-VCH, Weinheim.{{DOI|10.1002/14356007.a19_313}}.</ref>。

烷基酚為一種[[仿雌激素]]<ref name="Kochukov Jeng Watson pp. 723–730">{{cite journal | last=Kochukov | first=Mikhail Y. | last2=Jeng | first2=Yow-Jiun | last3=Watson | first3=Cheryl S. | title=Alkylphenol Xenoestrogens with Varying Carbon Chain Lengths Differentially and Potently Activate Signaling and Functional Responses in GH3/B6/F10 Somatomammotropes | journal=Environmental Health Perspectives | publisher=Environmental Health Perspectives | volume=117 | issue=5 | date=2008-12-31 | issn=0091-6765 | doi=10.1289/ehp.0800182 | pages=723–730}}</ref>。也是已知的[[內分泌干擾素]]。

==短鏈烷基酚==
短鏈烷基酚（SCAP）共有35种：
* C0：[[苯酚]]（一种）
* C1：[[甲酚]]（3种异构体）
* C2：[[二甲苯酚]]（6种异构体）; [[乙苯酚]]（3种异构体）
* C3：[[三甲苯酚]]（6种异构体）; [[甲乙苯酚]]（10种异构体）; [[丙基酚]]：[[正丙基苯酚]]（3种异构体）; [[异丙基苯酚]]（3种异构体）

==長鏈烷基酚製備==
長鏈的烷基酚一般是利用[[酚]]和[[烯烴]]的[[烷基化]]來製備：
:C6H5OH  + RR'C=CHR"   →   RR'CH-CHR"-C6H4OH

每年以此方式製造的烷基酚約有五十萬公噸<ref name=Ullmann/>。

==長鏈烷基酚的應用==
長鏈烷基酚廣泛的用在洗滌劑中，也是燃油、潤滑油及聚合物中的添加物，及[[酚醛樹脂]]之原料之一。

==壬基酚的環保爭議==
歐盟由於壬基酚的「毒性、持久性及生物累積性」，因此限制壬基酚的使用，但美國環保署的步調相對較慢，因原因是為了確保對應的行動是根據「可靠的科學基礎」<ref name=ACSdebate>{{Cite web |url=http://pubs.acs.org/hotartcl/est/97/jul/euro.html |title=European Bans on Surfactant Trigger Transatlantic Debate |access-date=2011-07-30 |archive-date=2008-07-06 |archive-url=https://web.archive.org/web/20080706193634/http://pubs.acs.org/hotartcl/est/97/jul/euro.html |dead-url=no }}</ref>

==參考資料==
{{reflist}}

[[Category:污染物]]
[[Category:烷基酚|*]]


text:
# فين بيلكي
فين بيلكي (بالنرويجية البوكمول: Finn Bjelke) هو كاتب ومقدم تلفزيوني وصحفي نرويجي، ولد في 10 أبريل 1959 في أوسلو في النرويج.

## وصلات خارجية
- فين بيلكي على موقع IMDb (الإنجليزية)
- فين بيلكي على موقع ميوزك برينز (الإنجليزية)

wikiname: arwiki

title: فين بيلكي

in_language: ar

wikitext:
{{يتيمة|تاريخ=يونيو 2019}}
{{صندوق معلومات كاتب}}
'''فين بيلكي''' {{لغة-بوكمول|Finn Bjelke}} هو [[كاتب (مؤلف)|كاتب]] و[[مقدم برامج|مقدم تلفزيوني]] و[[صحفي]] [[النرويج|نرويجي]]، ولد في [[10 أبريل]] [[1959]] في [[أوسلو]] في [[النرويج]].

== مراجع ==
{{مراجع}}

== وصلات خارجية ==
* {{روابط فنية}}
{{ضبط استنادي}}
{{شريط بوابات|النرويج|أعلام}}

{{بذرة صحفي نرويجي}}
{{بذرة مقدم تلفزيوني نرويجي}}
{{بذرة كاتب نرويجي}}

[[تصنيف:شخصيات راديو نرويجيون]]
[[تصنيف:صحفيو موسيقى نرويجيون]]
[[تصنيف:صحفيون نرويجيون]]
[[تصنيف:مواليد 1959]]

title: معلومات شخصية

الميلاد: 10 أبريل 1959 (66 سنة) · أوسلو

مواطنة: النرويج

title: الحياة العملية

المهنة: صحفي، وكاتب، ومقدم تلفزيوني

اللغات: النرويجية

title: المواقع

IMDB: صفحة متعلقة في موقع IMDB

المواقع:
بوابة الأدب
تعديل مصدري - تعديل


text:
# Biotrituratore
Il biotrituratore (un tempo chiamato semplicemente trinciarami) è una macchina moderna che permette lo sminuzzamento di rami, foglie, potature in genere, insomma, di tutti i residui derivanti dalla pulizia e manutenzione di un giardino o di un orto.
Esistono biotrituratori elettrici oppure con motore endotermico con diverse prestazioni in base alla potenza del motore.

## Descrizione
Un biotrituratore è formato essenzialmente da tre parti: il motore, la camera di triturazione, la tramoggia e il contenitore per gli scarti. Il motore è fissato su un piano in lamiera e l'albero in uscita è collegato con una cinghia trapezoidale ad un dispositivo rotante su cui sono fissati dei coltelli. Mettendo in movimento il motore, il portacoltelli inizia a ruotare e, per la forza centrifuga, le lame ad esso fissate iniziano a ruotare insieme a tutto il dispositivo che è racchiuso da un carter in lamiera. Le ramaglie, introdotte nella tramoggia, arrivano alla camera di triturazione dove il sistema rotante con i coltelli le sminuzza in parti molto piccole che escono al di sotto della macchina.
Il prodotto così ottenuto, finemente tritato, sarà accumulato in una compostiera e diventerà un ottimo compost in 10-12 mesi. Oppure, se lasciato all'aperto in superficie, farà un'ottima pacciamatura organica per orto e giardinaggio.

wikiname: itwiki

title: Biotrituratore

in_language: it

wikitext:
{{S|ingegneria}}
[[File:Bosch AXT Rapid 2200 (5470620560).jpg|thumb|Un biotrituratore per uso domestico]]
Il '''biotrituratore''' (un tempo chiamato semplicemente ''trinciarami'') è una macchina moderna che permette lo sminuzzamento di [[ramo|rami]], [[foglia|foglie]], [[potature]] in genere, insomma, di tutti i residui derivanti dalla pulizia e manutenzione di un [[giardino]] o di un [[orto (agricoltura)|orto]].<ref>{{Cita web|url=https://www.edimac.it/blog/biotrituratore-cose-come-funziona-e-a-cosa-serve/|titolo=Biotrituratore: Cos'è, Come Funziona e a Cosa Serve - Edimac Pescara|data=2024-02-21|lingua=it-IT|accesso=2024-05-20}}</ref>

Esistono biotrituratori elettrici oppure con [[motore endotermico]] con diverse prestazioni in base alla potenza del motore.<ref>{{Cita web|url=https://www.tuttogreen.it/biotrituratore-cosa-sapere-scelta-modello/|titolo=Biotrituratore: cos'è e come funziona, quale modello scegliere|sito=Tuttogreen|data=2021-04-24|lingua=it-IT|accesso=2024-05-20}}</ref><ref>{{Cita web|url=https://www.mondomacchina.it/it/biotrituratori-cippatrici-la-gestione-economica-delle-biomasse-residue-c213|titolo=Biotrituratori e cippatrici: la gestione economica delle biomasse residue|sito=www.mondomacchina.it|accesso=2024-05-20}}</ref>

== Descrizione ==
Un biotrituratore è formato essenzialmente da tre parti: il motore, la camera di triturazione, la [[tramoggia]] e il contenitore per gli scarti.<ref name=Funzionamento>{{Cita web|url=https://gruppogde.it/news/blog/cosa-e-il-biotrituratore/|titolo=Cosa è il biotrituratore e come funziona {{!}} GDE Noleggio|autore=admin_gde|sito=GDE|data=2022-11-17|lingua=it-IT|accesso=2024-05-20}}</ref> Il motore è fissato su un piano in [[lamiera]] e l'albero in uscita è collegato con una cinghia trapezoidale ad un dispositivo rotante su cui sono fissati dei coltelli.<ref>{{Cita web|url=https://www.agrinova-italia.it/sistemi-di-taglio-biotrituratori-cippatori-agrinova/|titolo=Sistemi di taglio biotrituratori cippatori agrinova - Agrinova Italia|sito=www.agrinova-italia.it|data=2023-07-10|lingua=it-IT|accesso=2024-05-20}}</ref> Mettendo in movimento il motore, il portacoltelli inizia a ruotare e, per la [[forza centrifuga]], le lame ad esso fissate iniziano a ruotare insieme a tutto il dispositivo che è racchiuso da un carter in lamiera. Le [[Cippato di ramaglie|ramaglie]], introdotte nella tramoggia, arrivano alla camera di triturazione dove il sistema rotante con i coltelli le sminuzza in parti molto piccole che escono al di sotto della macchina.<ref>{{Cita web|url=https://www.geier.it/it/blog/articolo/biotrituratore-a-cosa-serve-e-come-funziona/|titolo=Biotrituratore, a cosa serve e come funziona?|sito=www.geier.it|data=2023-03-30|lingua=it-IT|accesso=2024-05-20}}</ref><br>Il prodotto così ottenuto, finemente tritato, sarà accumulato in una [[compostiera]] e diventerà un ottimo [[compost]] in 10-12 mesi.<ref>{{Cita web|url=https://www.centroverderovigo.com/it/blog/come-ottenere-concime-naturale-con-biotrituratori-110|titolo=Concime fai da te: come realizzare compost a casa grazie ad un biotrituratore|autore=Centro Verde S.r.l|sito=www.centroverderovigo.com|data=2016-08-08|lingua=it|accesso=2024-05-20}}</ref> Oppure, se lasciato all'aperto in superficie, farà un'ottima [[pacciamatura]] organica per orto e giardinaggio.<ref name=Funzionamento/>
== Note ==
<references />
{{Portale|agricoltura|ecologia e ambiente|ingegneria}}

[[Categoria:Attrezzi da giardinaggio]]
[[Categoria:Compostaggio]]


text:
# Page Avenue
Page Avenue es el álbum debut de la banda estadounidense Story of the Year, lanzado al mercado el 16 de septiembre de 2003 por Maverick Records. La placa alcanzó el puesto #51 en el Billboard 200, el cual fue certificado con el Disco de Oro.

## Lista de canciones
| N.º | Título                                                                              | Duración |  |
| 1.  | «And the Hero Will Drown»                                                           | 3:13     |  |
| 2.  | «Until the Day I Die»                                                               | 3:55     |  |
| 3.  | «Anthem of Our Dying Day»                                                           | 3:37     |  |
| 4.  | «In the Shadows»                                                                    | 3:28     |  |
| 5.  | «Dive Right In»                                                                     | 3:15     |  |
| 6.  | «Swallow the Knife»                                                                 | 3:36     |  |
| 7.  | «Burning Years»                                                                     | 3:07     |  |
| 8.  | «Page Avenue»                                                                       | 3:37     |  |
| 9.  | «Sidewalks»                                                                         | 3:34     |  |
| 10. | «Divide and Conquer»                                                                | 3:04     |  |
| 11. | «Razorblades»                                                                       | 3:23     |  |
| 12. | «Falling Down» (con Ray Cappo, John Feldmann and Toby Morse; includes hidden track) | 3:58     |  |

Bonus Track

| Re-issue bonus track |                                       |          |  |
| N.º                  | Título                                | Duración |  |
| 13.                  | «The Heart of Polka Is Still Beating» | 3:45     |  |
| 14.                  | «Sidewalks» (alternate version)       | 3:35     |  |

## Charts
Billboard 200
| Año  | Chart             | Posición |
| ---- | ----------------- | -------- |
| 2004 | The Billboard 200 | 51       |

### Singles
Billboard (North America)
| Año  | Single                    | Chart              | Position |
| ---- | ------------------------- | ------------------ | -------- |
| 2004 | "Anthem of Our Dying Day" | Modern Rock Tracks | 10       |
| 2004 | "Sidewalks"               | Modern Rock Tracks | 40       |
| 2003 | "Until the Day I Die"     | Modern Rock Tracks | 12       |

wikiname: eswiki

title: Page Avenue

in_language: es

wikitext:
{{Ficha de álbum
|nombre       = Page Avenue
|tipo         = [[Álbum de estudio]]
|grupo        = [[Story of the Year]]
|lanzamiento  = 16 de septiembre de 2003
|grabación    = 2002-2003
|estilo       = [[Post-hardcore]], [[rock alternativo]], [[post-grunge]], [[emo]], [[pop punk]]
|duración     = 41:49
|discográfica = [[Maverick Records]]
|productor    = John Feldmann
|calificación = *[[AllMusic]] {{Rating|3|5}} [http://www.allmusic.com/album/r656739 link]|
|anterior     = [[Story of the Year (EP)|Story of the Year]]
(2002)
|actual       = Page Avenue
|posterior    = [[Live In the Lou/Bassassins]]
(2005)
|misceláneo   = {{Ficha de álbum/Sencillos
|nombre          = Page Avenue
|tipo            = álbum de estudio
|single 1        = "[[Until the Day I Die]]"
|single 1 fecha  = 12 de agosto de 2003
|single 2        = "[[Anthem of Our Dying Day]]"
|single 2 fecha  = 13 de abril de 2004
|single 3        = "Sidewalks"
|single 3 fecha  = 5 de octubre de 2004
}}
}}
'''''Page Avenue''''' es el álbum debut de la banda estadounidense [[Story of the Year]], lanzado al mercado el 16 de septiembre de 2003 por [[Maverick Records]]. La placa alcanzó el puesto #51 en el Billboard 200,<ref name="peaks">{{cita web|url=http://www.billboard.com/bbcom/retrieve_chart_history.do?model.chartFormatGroupName=Albums&model.vnuArtistId=534017&model.vnuAlbumId=1110929|título=Artist Chart History|fechaacceso=23 de mayo de 2008|editorial=[[Billboard]]|urlarchivo=https://web.archive.org/web/20090217070545/http://www.billboard.com/bbcom/retrieve_chart_history.do?model.chartFormatGroupName=Albums&model.vnuArtistId=534017&model.vnuAlbumId=1110929|fechaarchivo=17 de febrero de 2009}}</ref> el cual fue certificado con el Disco de Oro.

== Lista de canciones ==
{{Track listing
| title1 = And the Hero Will Drown
| length1 = 3:13
| title2 = [[Until the Day I Die]]
| length2 = 3:55
| title3 = [[Anthem of Our Dying Day]]
| length3 = 3:37
| title4 = In the Shadows
| length4 = 3:28
| title5 = Dive Right In
| length5 = 3:15
| title6 = Swallow the Knife
| length6 = 3:36
| title7 = Burning Years
| length7 = 3:07
| title8 = Page Avenue
| length8 = 3:37
| title9 = Sidewalks
| length9 = 3:34
| title10 = Divide and Conquer
| length10 = 3:04
| title11 = Razorblades
| length11 = 3:23
| title12 = Falling Down
| note12  = con [[Ray Cappo]], [[John Feldmann]] and [[Toby Morse]]; includes hidden track
| length12 = 3:58
| total_length = 41:47
}}

'''Bonus Track'''
{{Tracklist
| collapsed = yes
| headline = Re-issue bonus track
| title13 = The Heart of Polka Is Still Beating
| length13 = 3:45
| title14  = Sidewalks
| note14   = alternate version
| length14 = 3:35
| total_length = 49:07
}}

== Charts ==
'''Billboard 200'''
{| border=1 cellspacing=0 cellpadding=2 width="550"
!align="left" valign="top"|Año
!align="left" valign="top"|Chart
!align="left" valign="top"|Posición
|-
|align="left" valign="top"|2004
|align="left" valign="top"|The Billboard 200<ref name="peaks"/>
|align="left" valign="top"|51
|}

=== Singles ===
'''Billboard (North America)'''
{| border=1 cellspacing=0 cellpadding=2 width="550"
!align="left" valign="top"|Año
!align="left" valign="top"|Single
!align="left" valign="top"|Chart<ref name="peaksingles">{{cita web|url=http://www.billboard.com/bbcom/retrieve_chart_history.do?model.vnuArtistId=534017&model.vnuAlbumId=1110929|título=Artist Chart History|fechaacceso=4 de marzo de 2008|editorial=[[Billboard]]|urlarchivo=https://web.archive.org/web/20080619043006/http://www.billboard.com/bbcom/retrieve_chart_history.do?model.vnuArtistId=534017&model.vnuAlbumId=1110929|fechaarchivo=19 de junio de 2008}}</ref>
!align="left" valign="top"|Position
|-
|align="left" valign="top"|2004
|align="left" valign="top"|"Anthem of Our Dying Day"
|align="left" valign="top"|Modern Rock Tracks
|align="left" valign="top"|10
|-
|align="left" valign="top"|2004
|align="left" valign="top"|"Sidewalks"
|align="left" valign="top"|Modern Rock Tracks
|align="left" valign="top"|40
|-
|align="left" valign="top"|2003
|align="left" valign="top"|"Until the Day I Die"
|align="left" valign="top"|Modern Rock Tracks
|align="left" valign="top"|12
|}

== Referencias ==
{{listaref}}

== Enlaces externos ==
* [http://www.storyoftheyear.net Sitio oficial de la banda]

{{Control de autoridades}}

[[Categoría:Álbumes de Story of the Year]]
[[Categoría:Álbumes de Estados Unidos de 2003]]
[[Categoría:Álbumes debut de 2003]]
[[Categoría:Álbumes de Maverick Records]]
[[Categoría:Álbumes de rock]]
[[Categoría:Álbumes de rock alternativo]]
[[Categoría:Álbumes en inglés]]

title: Álbum de estudio de Story of the Year

Publicación: 16 de septiembre de 2003

Género(s): Post-hardcore, rock alternativo, post-grunge, emo, pop punk

Discográfica: Maverick Records

Productor(es): John Feldmann

title: Calificaciones profesionales

Calificaciones profesionales: - AllMusic link

title: Cronología de Story of the Year

Story of the Year · (2002): Page Avenue · Live In the Lou/Bassassins · (2005)

title: Sencillos de Page Avenue

Sencillos de Page Avenue: 1. "Until the Day I Die" · Publicado: 12 de agosto de 2003 2. "Anthem of Our Dying Day" · Publicado: 13 de abril de 2004 3. "Sidewalks" · Publicado: 5 de octubre de 2004


text:
# Christian Pollas
Christian Pollas foi um astronômo francês. Ele descobriu dez asteroides, alguns com Eric Walter Elst, incluindo a célebre descoberta do asteroide 65679 Aten, o asteroide Apollo 4179 Toutatis e o 9950 Amor.
O asteroide 4892 Chrispollas foi assim nomeado em sua homenagem.

wikiname: ptwiki

title: Christian Pollas

in_language: pt

wikitext:
{{Sem fontes|data=julho de 2020}}
'''Christian Pollas''' foi um astronômo [[França|francês]]. Ele descobriu dez [[asteroide]]s, alguns com [[Eric Walter Elst]], incluindo a célebre descoberta do asteroide [[65679 Aten]], o [[asteroide Apollo]] [[4179 Toutatis]] e o [[9950 Amor]].

O [[asteroide]] [[4892 Chrispollas]] foi assim nomeado em sua homenagem.

{{esboço-astrônomo}}

[[Categoria:Astrónomos da França|Pollas, Christian]]


text:
# Agitación térmica
La agitación térmica es el movimiento caótico que tienen las moléculas dependiendo de la temperatura y del estado de agregación.
Por movimiento caótico se entiende un movimiento no ordenado, cada una se mueve en un sentido y constantemente están cambiando su dirección y sentido de movimiento.
La dependencia con la temperatura es, a mayor temperatura, mayor agitación térmica y viceversa.
La dependencia con el estado de agregación está ligado a las interacciones intermoleculares en estado gaseoso, líquido y sólido. En estado gaseoso existe menor interacción intermoleculares y las moléculas son "más libres" de moverse como quieran; mayor agitación térmica. En estado sólido, las interacciones moleculares son mayores y la agitación térmica puede ser una mera vibración; digamos que "unas a otras no se dejan moverse libremente". Y en estado líquido, es un intermedio entre el estado gaseoso y sólido.
El calor representa la cantidad de energía que un cuerpo transfiere a otro como consecuencia de una diferencia de temperatura entre ambos. El tipo de energía que se pone en juego en los fenómenos caloríficos se denomina energía térmica.
El carácter energético del calor lleva consigo la posibilidad de transformarlo en trabajo mecánico. Sin embargo, la naturaleza impone ciertas limitaciones a este tipo de conversión, lo cual hace que sólo una fracción del calor disponible sea aprovechable en forma de trabajo útil, según la termodinámica.
Las ideas acerca de la naturaleza del calor han variado apreciablemente en los dos últimos siglos.
Las experiencias de Joule (1818-1889) y Mayer (1814-1878) sobre la conservación de la energía, apuntaban hacia el calor como una forma más de energía. El calor no sólo era capaz de aumentar la temperatura o modificar el estado físico de los cuerpos, sino que además podía moverlos y realizar un trabajo.
Las máquinas de vapor que tan espectacular desarrollo tuvieron a finales del siglo XVIII y comienzos del XIX eran buena muestra de ello. Desde entonces las nociones de calor y energía quedaron unidas y el progreso de la física permitió, a mediados del siglo XIX, encontrar una explicación detallada para la naturaleza de esa nueva forma de energía, que se pone de manifiesto en los fenómenos caloríficos.

title: Agitación térmica

wikitext:
[[Archivo:Translational motion.gif|thumb|right|300px|Animación mostrando la agitación térmica de un gas. Cinco partículas han sido coloreadas de rojo para facilitar el seguimiento de sus movimientos.]]

La '''agitación térmica''' es el movimiento caótico que tienen las [[molécula]]s dependiendo de la [[temperatura]] y del [[estado de agregación]].

Por movimiento caótico se entiende un movimiento no ordenado, cada una se mueve en un sentido y constantemente están cambiando su dirección y sentido de movimiento.

La dependencia con la temperatura es, a mayor temperatura, mayor agitación térmica y viceversa.

La dependencia con el estado de agregación está ligado a las interacciones intermoleculares en estado gaseoso, líquido y sólido. En [[estado gaseoso]] existe menor interacción intermoleculares y las moléculas son "más libres" de moverse como quieran; mayor agitación térmica. En [[sólido|estado sólido]], las interacciones moleculares son mayores y la agitación térmica puede ser una mera [[vibración molecular|vibración]]; digamos que "unas a otras no se dejan moverse libremente". Y en [[líquido|estado líquido]], es un intermedio entre el estado gaseoso y sólido.

El [[calor]] representa la cantidad de energía que un cuerpo transfiere a otro como consecuencia de una diferencia de temperatura entre ambos. El tipo de energía que se pone en juego en los fenómenos caloríficos se denomina [[energía térmica]].

El carácter energético del calor lleva consigo la posibilidad de transformarlo en [[trabajo mecánico]]. Sin embargo, la naturaleza impone ciertas limitaciones a este tipo de conversión, lo cual hace que sólo una fracción del calor disponible sea aprovechable en forma de trabajo útil, según la [[termodinámica]].

Las ideas acerca de la naturaleza del calor han variado apreciablemente en los dos últimos siglos.

Las experiencias de Joule (1818-1889) y Mayer (1814-1878) sobre la [[conservación de la energía]], apuntaban hacia el calor como una forma más de energía. El calor no sólo era capaz de aumentar la temperatura o modificar el estado físico de los cuerpos, sino que además podía moverlos y realizar un trabajo.

Las máquinas de vapor que tan espectacular desarrollo tuvieron a finales del {{siglo|XVIII||s}} y comienzos del {{Siglo|XIX}} eran buena muestra de ello. Desde entonces las nociones de calor y energía quedaron unidas y el progreso de la física permitió, a mediados del {{siglo|XIX||s}}, encontrar una explicación detallada para la naturaleza de esa nueva forma de energía, que se pone de manifiesto en los fenómenos caloríficos.

== Véase también ==
* [[Calor específico]]
* [[Calor latente]] y [[calor sensible]]
* [[Teoría cinética]]

{{EL}}

{{Control de autoridades}}
[[Categoría:Conceptos termodinámicos]]


text:
# Prilukskoye oil field
The Prilukskoye oil field is a Ukrainian oil field that was discovered in 1959. It began production in 1960 and produces oil. The total proven reserves of the Prilukskoye oil field are around 600 million barrels (82 million tonnes), and production is centered around 20,000 barrels per day (3,200 m3/d).

title: Prilukskoye oil field

wikitext:
{{Infobox oil field
| name        = Prilukskoye
| country     = [[Ukraine]]
| region      = [[Donetsk Oblast]]
| location    =
| block       =
| offonshore  = onshore
| coordinates =
| operator    = [[Ukrnafta]]
| operators   =
| partners    =
| contractors =
| image       =
| caption     =
| discovery   = 1959
| start_development = 1959
| start_production = 1960
| abandonment =
| peak_year   =
| peak_of_production_oil_bbl/d =
| peak_of_production_oil_tpy =
| peak_of_production_gas_mmcuft/d =
| peak_of_production_gas_mmscm/d =
| peak_of_production_gas_bcm/y =
| oil_production_bbl/d =
| oil_production_tpy =
| production_year_oil =
| production_gas_mmcuft/d =
| production_gas_mmscm/d =
| production_gas_bcm/y =
| production_year_gas =
| est_oil_bbl =600
| est_oil_t   =82
| recover_oil_bbl =
| recover_oil_t   =
| est_gas_bft =
| est_gas_bcm =
| recover_gas_bft =
| recover_gas_bcm =
| formations  =
}}

The '''Prilukskoye oil field''' is a [[Ukraine|Ukrainian]] [[oil field]] that was discovered in 1959. It began production in 1960 and produces [[oil]]. The total [[proven reserves]] of the Prilukskoye oil field are around 600 million barrels (82 million tonnes), and production is centered around {{convert|20000|oilbbl/d|m3/d}}.<ref>{{cite web|url=http://www.fox-davies.com/media/1263/fdc_ukraine_report.pdf|title=Ukraine oil and gas report|date=December 2005|publisher=Fox Davies|accessdate=30 December 2010}}</ref><ref>{{Cite web |last=Udubasceanu |first=Sophie |title=INSIGHT: Oil nears $100/bbl amid Russia-Ukraine crisis, UK imposes sanctions |url=https://www.icis.com/explore/resources/news/2011/03/01/9439902/turkey-meeting-the-demand/?news_id=10736481 |access-date=2024-09-25 |website=ICIS Explore |language=en-US}}</ref>

==References==
{{reflist}}
{{Resources in Ukraine}}
{{coord missing|Ukraine}}

{{DEFAULTSORT:Prilukskoye Oil Field}}
[[Category:Oil fields in Ukraine]]
[[Category:Oil fields of the Soviet Union]]

{{Oilfield-stub}}
{{Donetsk-geo-stub}}

title: Prilukskoye

Country: Ukraine

Region: Donetsk Oblast

Offshore/onshore: onshore

Operator: Ukrnafta

title: Field history

title: Production

Estimated oil in place: 82 million tonnes · (~ 100×106 m3 or 600 million bbl)


text:
# Fe y Alegría
Fe y Alegría, (English: Faith and Joy), is an International Movement for the Popular Education and Integral Education, and Social Promotion. Established in 1955, the federation offers educational programs to the poorest sectors of society, along with teacher training and educational radio. From its main office in Bogota, Colombia, Fe y Alegría advances the tradition of Jesuit education under an international board of directors.

## History
Fe y Alegría was founded in Caracas, Venezuela in 1955 by José María Vélaz. He was born in Chile, where he spent his first ten years. That time deeply shaped his life with profound sensitivity of a Latin American. From an early age, he was educated in schools run by the Society of Jesus, where he continued his studies until becoming a Jesuit member. In 1946, he was sent to Venezuela, a country by then marked by inequality and illiteracy. Father Vélaz dreamed of establishing a network of schools in the most forgotten areas of the country. His motivation led him to seek allies among university students and, in 1960, he began working with communities. Volunteers would go with Faith (Fe) and return with Joy (Alegria), giving this educational initiative its name: Fe y Alegría.
The first Fe y Alegria school was opened in a working-class neighbourhood in western Caracas. This came about when José María Vélaz was looking for a place to launch this new initiative, in March 1955, and a couple, Abraham Reyes and Patricia García, offered their ranch as the first school. By 1976, Fe y Alegría expanded its network to Ecuador, Panama, Peru, Bolivia, El Salvador, Colombia, Nicaragua, and Guatemala.

The organization played a significant role during the government of Juan Velasco Alvarado in Peru during the 1960s. Father Luis Berger, the vicar of a parish, accompanied local leaders to meetings with the military government, and played a key role in mediation for social control.
In 1985 an office was established in Spain as a platform to support Latin American countries and promote the movement in Europe.
In 1999 its mission was redefined to take on development cooperation tasks, leading to the creation of the Entreculturas-Fe y Alegria Foundation.
In March 2025 Fe y Alegria celebrated its 70th anniversary with thanksgiving masses in various locations, announcing that "the celebration not only commemorates the past, but also looks to the future, reaffirming the movement's commitment to education and communication as essential tools for social change".

## Expansion into Europe
In 1962, their first branch in Europe was setup, in Pamplona, Spain, and it was then registered as an NGO in 1985.
In 2001 a branch was inaugurated in Rome, later expanding to Milan and Genoa.

## Global Plan of Federative Priorities 2021-2025
Fe y Alegría published its global plan of federative priorities for the period 2021-2025 following the International Federation of Fe y Alegría - Bogotá in December 2020.

## Locations
As of 2025, Fe y Alegría operates within 22 countries and 3 continents.
| Country                          | Year | Region        |
| -------------------------------- | ---- | ------------- |
| Argentina                        | 1996 | Latin America |
| Bolivia                          | 1966 | Latin America |
| Brazil                           | 1981 | Latin America |
| Democratic Republic of the Congo | 2014 | Africa        |
| Chad                             | 2007 | Africa        |
| Chile                            | 2005 | Latin America |
| Colombia                         | 1971 | Latin America |
| Dominican Republic               | 1990 | Latin America |
| Ecuador                          | 1964 | Latin America |
| El Salvador                      | 1969 | Latin America |
| Guatemala                        | 1976 | Latin America |
| Haiti                            | 2006 | Latin America |
| Honduras                         | 2000 | Latin America |
| Italy                            | 2001 | Europe        |
| Madagascar                       | 2013 | Africa        |
| Nicaragua                        | 1974 | Latin America |
| Panama                           | 1965 | Latin America |
| Paraguay                         | 1992 | Latin America |
| Peru                             | 1966 | Latin America |
| Spain                            | 1985 | Europe        |
| Uruguay                          | 2008 | Latin America |
| Venezuela                        | 1955 | Latin America |

title: Fe y Alegría

wikitext:
{{Infobox organization
| name                     = Fe y Alegría
| former name              =
| image                    = Fe_y_Alegría_logo.png
| image_border             =
| size                     =
| caption                  =
| abbreviation             =
| motto                    =
| predecessor              =
| successor                =
| formation                =
| extinction               =
| merger                   =
| merged                   =
| established              = {{Start date and age| 1955}}
| type                     =
| status                   =
| purpose                  =
| headquarters             = Calle 35 No. 21-19<br> [[Bogotá]], [[Colombia]]
| location                 =
| coords                   = {{Coord|4|37|16|N|74|3|53|W|display=title,inline}}
| region_served            =
| membership               =
| language                 =
| general                  =
| leader_title             = Founder
| leader_name              = [[José María Vélaz]], SJ (1910-1985)
| leader_title2            = Director
| leader_name2             = Daniel Villanueva, SJ
| leader_title3            =
| leader_name3             =
| leader_title4            =
| leader_name4             =
| key_people               =
| main_organ               =
| parent_organization      =
| affiliations             = [[Jesuit]], [[Catholic church|Catholic]]
| num_staff                =
| num_volunteers           =
| website                  = {{URL|https://www.feyalegria.org/en/home-fya-international/}}
| remarks                  =
}}
'''Fe y Alegría''', (English: ''Faith and Joy''), is an International Movement for the [[Popular education|Popular Education]] and [[Integral education|Integral Education]], and [[Social promotion|Social Promotion]]. Established in 1955, the federation offers educational programs to the poorest sectors of society, along with teacher training and educational radio.<ref>{{Cite web |title=Home FyA International |url=https://www.feyalegria.org/en/home-fya-international/ |access-date=2025-03-20 |website=#SomosFeyAlegria en el Mundo |language=en-US}}</ref> From its main office in [[Bogota]], [[Colombia]], Fe y Alegría advances the tradition of [[Jesuit]] education under an international board of directors.<ref>{{Cite web |url=http://www.feyalegria.org/en/about-us/organization |title=Organization. Accessed 17 May 2017. |access-date=17 May 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170618233216/http://www.feyalegria.org/en/about-us/organization |archive-date=18 June 2017 |url-status=dead }}</ref>
[[File:Fe_Y_Alegría_La_Cima,_Sección_San_José.png|thumb|Photo of one of the Fe y Alegría schools at La Cima, Sección San José]]

== History ==
Fe y Alegría was founded in [[Caracas]], [[Venezuela]] in 1955 by [[José María Vélaz]]. He was born in Chile, where he spent his first ten years. That time deeply shaped his life with profound sensitivity of a Latin American. From an early age, he was educated in schools run by the Society of Jesus, where he continued his studies until becoming a Jesuit member. In 1946, he was sent to Venezuela, a country by then marked by inequality and illiteracy. Father Vélaz dreamed of establishing a network of schools in the most forgotten areas of the country. His motivation led him to seek allies among university students and, in 1960, he began working with communities. Volunteers would go with Faith (Fe) and return with Joy (Alegria), giving this educational initiative its name: Fe y Alegría.<ref>{{Cite web |title=Historia |url=https://www.feyalegria.org/historia/ |access-date=2025-03-20 |website=#SomosFeyAlegria en el Mundo |language=es-CO}}</ref>

The first Fe y Alegria school was opened in a working-class neighbourhood in western Caracas. This came about when José María Vélaz was looking for a place to launch this new initiative, in March 1955, and a couple, Abraham Reyes and Patricia García, offered their ranch as the first school.<ref name=":0">{{Cite web |title=Nuestra historia |url=https://www.feyalegria.org/bolivia/nuestra-historia/ |access-date=2025-03-20 |website=#SomosFeyAlegria en Bolivia |language=es-ES}}</ref> By 1976, Fe y Alegría expanded its network to [[Ecuador]], [[Panama]], [[Peru]], [[Bolivia]], [[El Salvador]], [[Colombia]], [[Nicaragua]], and [[Guatemala]].<ref>{{Cite journal |date=2014 |title=Faith-Based Schools in Latin America : Case Studies on Fe Y Alegria |url=https://openknowledge.worldbank.org/entities/publication/c22e4adb-73a8-5e17-8b62-47e437845bdb |journal=The World Bank |language=en-US |doi=10.1596/978-0-8213-8695-8|hdl=10986/16375 |hdl-access=free }}</ref>

The organization played a significant role during the government of [[Juan Velasco Alvarado]] in [[Peru]] during the 1960s. Father [[Luis Berger]], the vicar of a parish, accompanied local leaders to meetings with the military government, and played a key role in mediation for social control.<ref>{{Cite book |last=Bonifacio |first=Santiago Tácunan |url=https://www.ucss.edu.pe/images/fondo-editorial/publicaciones-descargables/historias-colegios-fe-alegria-lima-norte-fondo-editorial.pdf |title=Historia de los Colegios Fe y Alegría en Lima Norte |publisher=Fondo Editorial UCSS (Universidad Católica Sedes Sapientiae) |year=2020 |isbn=978-612-4030-84-0 |pages=121}}</ref>[[File:Colombian_Police_(6694684839).jpg|thumb|Students from Fe y Alegría School. Manizales, Colombia.]]
In 1985 an office was established in Spain as a platform to support Latin American countries and promote the movement in Europe.<ref name=":0" />

In 1999 its mission was redefined to take on development cooperation tasks, leading to the creation of the Entreculturas-Fe y Alegria Foundation.

In March 2025 Fe y Alegria celebrated its 70th anniversary with thanksgiving masses in various locations, announcing that "the celebration not only commemorates the past, but also looks to the future, reaffirming the movement's commitment to education and communication as essential tools for social change".<ref>{{Cite web |last=Delgado |first=David |date=2025-03-11 |title=▷ Fe y Alegría celebra 70 años de compromiso con la educación y la inclusión social #11Mar |url=https://www.elimpulso.com/2025/03/11/fe-y-alegria-celebra-70-anos-de-compromiso-con-la-educacion-y-la-inclusion-social-11mar/ |access-date=2025-03-21 |website=El Impulso |language=es}}</ref>

== Expansion into Europe ==
In 1962, their first branch in Europe was setup, in [[Pamplona]], [[Spain]], and it was then registered as an [[Non-governmental organization|NGO]] in 1985.

In 2001 a branch was inaugurated in [[Rome]], later expanding to [[Milan]] and [[Genoa]].

== Global Plan of Federative Priorities 2021-2025 ==
Fe y Alegría published its global plan of federative priorities for the period 2021-2025 following the International Federation of Fe y Alegría - Bogotá in December 2020.<ref>{{Cite web |title=Priority plan |url=https://www.feyalegria.org/en/priority-plan/ |access-date=2025-03-22 |website=#SomosFeyAlegria en el Mundo |language=en-US}}</ref>

== Locations ==
As of 2025, Fe y Alegría operates within 22 countries and 3 continents.<ref>{{Cite web |title=Dónde estamos |url=https://www.feyalegria.org/donde-estamos/ |access-date=2025-03-20 |website=#SomosFeyAlegria en el Mundo |language=es-CO}}</ref>
{| class="wikitable sortable"
|+
!Country
!Year
!Region
|-
|Argentina
|1996
|Latin America
|-
|Bolivia
|1966
|Latin America
|-
|Brazil
|1981
|Latin America
|-
|Democratic Republic of the Congo
|2014
|Africa
|-
|Chad
|2007
|Africa
|-
|Chile
|2005
|Latin America
|-
|Colombia
|1971
|Latin America
|-
|Dominican Republic
|1990
|Latin America
|-
|Ecuador
|1964
|Latin America
|-
|El Salvador
|1969
|Latin America
|-
|Guatemala
|1976
|Latin America
|-
|Haiti
|2006
|Latin America
|-
|Honduras
|2000
|Latin America
|-
|Italy
|2001
|Europe
|-
|Madagascar
|2013
|Africa
|-
|Nicaragua
|1974
|Latin America
|-
|Panama
|1965
|Latin America
|-
|Paraguay
|1992
|Latin America
|-
|Peru
|1966
|Latin America
|-
|Spain
|1985
|Europe
|-
|Uruguay
|2008
|Latin America
|-
|Venezuela
|1955
|Latin America
|}

== References ==
{{Reflist}}

==Further reading==
*J. Swope and M. Latorre. ''Comunidades Educativas donde Termina el Asfalto: Escuelas Fe y Alegria en America Latina''. Santiago, Chile: CIDE, 1998.
*L. Alcazar and N. Valdivia. ''Escuelas Fe y Alegria en el Peru.'' Lima: Grupo de Analisis para el Desarrollo, 2005.

{{Authority control}}

{{DEFAULTSORT:Fe y Alegria}}
[[Category:Jesuit education]]
[[Category:Jesuit development centres]]
[[Category:Organizations established in 1955]]
[[Category:International educational charities]]
[[Category:1955 establishments in Venezuela]]
[[Category:Education in Venezuela]]

title: Fe y Alegría

Headquarters: Calle 35 No. 21-19 · Bogotá, Colombia

Founder: José María Vélaz, SJ (1910-1985)

Director: Daniel Villanueva, SJ

Affiliations: Jesuit, Catholic


text:
# 227326 Narodychi
227326 Narodychi è un asteroide della fascia principale. Scoperto nel 2005, presenta un'orbita caratterizzata da un semiasse maggiore pari a 2,4104412 UA e da un'eccentricità di 0,1523188, inclinata di 2,59086° rispetto all'eclittica.

title: 227326 Narodychi

wikitext:
{{S|asteroidi}}
{{Corpo celeste
|tipo = Asteroide
|nome =Narodychi
|sottotitolo =227326 Narodychi
|data =11 ottobre [[2005]]
|scoperta_autore =[[Osservatorio astronomico di Andrušivka]]
|categoria = [[Fascia principale]]
|designazioni_alternative ={{DP|2005 TB|152}}, {{DP|2003 EJ|6}}
|epoca =K134I
|semiasse_maggiore = 360 602 004 km
2,4104412 UA
|perielio= 305 675 541 km
2,0432857 UA
|afelio= 415 528 466 km
2,7775967 UA
|periodo_orbitale=1366,92 [[giorno|giorni]]
(3,74 [[anno giuliano|anni]])
|eccentricità =0,1523188
|nodo_ascendente = 66,08300°
|argomento_perielio = 26,80777°
|anomalia_media =302,91818°
|inclinazione_orbita_su_eclittica =2,59086°
|par_Tisserand_J =3,503
|magn_ass =16,8
}}
'''227326 Narodychi''' è un [[asteroide]] della [[fascia principale]]. Scoperto nel [[2005]], presenta un'[[orbita]] caratterizzata da un [[semiasse maggiore]] pari a 2,4104412 [[Unità astronomica|UA]] e da un'[[eccentricità orbitale|eccentricità]] di 0,1523188, inclinata di 2,59086° rispetto all'[[eclittica]].

== Collegamenti esterni ==
{{LinkFontiAsteroidi}}

{{Asteroide|formato=ridotto}}
{{Portale|sistema solare}}

[[Categoria:Asteroidi della fascia principale interna|Narodychi]]
[[Categoria:Corpi celesti scoperti nel 2005]]

title: Narodychi · (227326 Narodychi)

Scoperta: 11 ottobre 2005

Scopritore: Osservatorio astronomico di Andrušivka

Classificazione: Fascia principale

title: Parametri orbitali

Parametri orbitali: (all'epoca K134I)

Par. Tisserand (TJ): 3,503 (calcolato)

title: Dati osservativi


text:
# ایندیان بی (آرکانزاس)
ایندیان بی (به انگلیسی: Indian Bay) یک منطقهٔ مسکونی در ایالات متحده آمریکا است که در شهرستان مونرو، آرکانزاس واقع شده‌است. ایندیان بی ۴۶٫۹۴ متر بالاتر از سطح دریا واقع شده‌است.

wikiname: fawiki

title: ایندیان بی (آرکانزاس)

in_language: fa

wikitext:
{{Infobox settlement
|official_name=ایندیان بی، آرکانزاس
|settlement_type=[[محدوده ثبت‌نشده]]
|nickname=
|motto=
<!-- Images -->
|image_skyline=
|imagesize=
|image_caption=
|image_flag=
|image_seal=
<!-- Maps -->
|image_map=
|mapsize=
|map_caption=موقعیت ایندیان بی، آرکانزاس در نقشه
|image_map1=
|mapsize1=
|map_caption1=
|pushpin_map=Arkansas#USA
<!-- Location -->
|subdivision_type=[[فهرست کشورهای مستقل|کشور]]
|subdivision_name={{USA}}
|subdivision_type1=[[ایالت آمریکا|ایالت]]
|subdivision_name1=[[آرکانزاس]]
|subdivision_type2=[[فهرست شهرستان‌های آرکانزاس|شهرستان]]
|subdivision_name2=[[شهرستان مونرو، آرکانزاس]]
<!-- Government -->
|government_footnotes=
|government_type=
|leader_title=
|leader_name=
|leader_title1=
|leader_name1=
|established_title=
|established_date=
<!-- Area -->
|unit_pref=
|area_footnotes=
|area_magnitude=
|area_total_km2=
|area_land_km2=
|area_water_km2=
|area_total_sq_mi=
|area_land_sq_mi=
|area_water_sq_mi=
<!-- Population -->
|population_as_of=
|population_footnotes=
|population_total=
|population_density_km2=
|population_density_sq_mi=
<!-- General information -->
|timezone=[[منطقه زمانی مرکزی]]
|utc_offset=-۶
|timezone_DST=CDT
|utc_offset_DST=-۵
|elevation_footnotes=
|elevation_m=
|elevation_ft=۱۵۴
|coordinates={{coord|34|22|58|N|91|04|01|W|region:US-AR|display=inline,title}}<!-- Area/postal codes & others -->
|postal_code_type=
|postal_code=
|area_code=[[Area code 870|870]]
|blank_name=شماره [[سامانه اطلاعات نام‌های جغرافیایی|GNIS]]
|blank_info=۷۷۲۶۸
|blank1_name=
|blank1_info=
|website=
|footnotes=
}}
'''ایندیان بی''' (به [[زبان انگلیسی|انگلیسی]]: Indian Bay) یک منطقهٔ مسکونی در [[ایالات متحده آمریکا]] است که در [[شهرستان مونرو، آرکانزاس]] واقع شده‌است.<ref>{{یادکرد-ویکی |پیوند=https://en.wikipedia.org/w/index.php?title=Indian_Bay,_Arkansas&redirect=no&oldid=820492641 |عنوان=Indian Bay, Arkansas|بازیابی  = |زبان=انگلیسی}}</ref> ایندیان بی ۴۶٫۹۴ [[متر بالاتر از سطح دریا]] واقع شده‌است.

== جستارهای وابسته ==
* [[فهرست شهرهای ایالات متحده آمریکا]]

== منابع ==
{{پانویس}}

== پیوند به بیرون ==
{{رده انبار|Indian Bay, Arkansas}}

{{ایالات متحده آمریکا-خرد}}

{{شهرستان مونرو، آرکانزاس}}

{{ترتیب‌پیش‌فرض:ایندیان بی}}
[[رده:بازبینی گمر شهرهای ایالات متحده آمریکا]]
[[رده:سکونتگاه‌های ثبت‌نشده در آرکانزاس]]
[[رده:مقاله‌های که ابهام‌زدایی آنها به‌اشتباه به‌جای پرانتز با کاما صورت گرفته]]
[[رده:مناطق سرشماری‌شده در آرکانزاس]]

title: ایندیان بی، آرکانزاس

ایالت: آرکانزاس

شهرستان: شهرستان مونرو، آرکانزاس

ارتفاع: ۴۷ متر (۱۵۴ فوت)

منطقهٔ زمانی: یوتی‌سی -۶ (منطقه زمانی مرکزی)

• تابستانی (DST): یوتی‌سی -۵ (CDT)

شماره GNIS: ۷۷۲۶۸


text:
# Янгіабад (Ташкентська область)
Янгіабад (узб. Yangiobod, Янгіобод) — місто (з 1953) в Ташкентській області Узбекистану. Управляється Ангренською міською радою депутатів.

## Історія
Після Німецько-радянської війни Радянський Союз розпочав інтенсивний видобуток уранової руди у відрогах Чаткальських гір у середині двадцятого століття, який став однією з найважливіших у майбутній гонці озброєнь. Поступово утворилося закрите місто, в'їзд до якого був строго обмежений. Так виник Янгіабад на початку 1950-х годов.
Місто спочатку будувався наприкінці 1940-х років як містечко шахтарів, що добувають уранову руду в побудованих у його околицях уранових шахтах. Останні уранові копальні були закриті в 1980-х роках внаслідок виснаження наявних родовищ. За радянських часів, коли ще працювали уранові рудники, місто було режимним і знаходилося на московському забезпеченні.
Сам Янгіабад будувався здебільшого силами німецьких переселенців з Волги та інших районів СРСР, а не військовополонених, як це часто вважають (військовополонених, які повертаються до Німеччини, навіть до Східної, до уранових шахт не допускали би). Можливо, внаслідок впливу німецької культури місто має своєрідну архітектуру, що нагадує архітектуру німецького містечка XIX—XX століття, несподівану для погляду людини, яка вперше потрапила до цього середньоазійського містечка. У місті немає будівель вище 3-х поверхів. Ймовірно, це також пов'язано з високою сейсмічною активністю у цьому регіоні (будинки були розраховані на 9-бальні землетруси).

## Географія
Янгіабад розташований на південно-східному схилі Чаткальського хребта при злитті річок Дукентсай і Каттасай. Територія міста зрошується водами Каттасая. Висота центру населеного пункту становить близько 1300 м-коду над рівнем моря.
Янгіабад знаходиться на північ від міста Ангрена. Відстань до найближчої залізничної станції Ангрен складає 22 км. Між двома містами діє сполучення громадським транспортом (автобусами та маршрутними таксі).

## Населення
За переписом населення 1989 року в Янгіабаді мешкало 11 709 осіб. Станом на 2004 рік населення оцінювалося у 9000 жителів.
Нині Янгіабад – спорожніле місто, населення якого становить близько 10-15% від радянського періоду. На останніх виборах 2009 року у списках виборчої комісії було трохи більше 400 виборців, в основному, пенсійного віку.
Основну масу жителів міста за радянських часів складали представники європейської частини СРСР (в основному — росіяни, а також українці та представники інших національностей), як вільнонаймані, так і ув'язнені, працю яких використовували на уранових копальнях.
Представників корінних національностей регіону - узбеків, казахів і таджиків у роки, коли Янгіабад був режимним містом, була незначна кількість. В даний час основна маса населення міста - це узбеки та таджики, що оселилися в місті після розпаду СРСР. Часто житло купується ними з метою відпочинку.

## Інфраструктура
Поруч із містом, на відстані кількох кілометрів від нього, вгору по долині річки Каттасай знаходиться турбаза «Янгіабад», яка була організована на початку 1970-х років на базі закритої уранової копальні. Поруч із турбазою знаходиться кілька майданчиків для занять зимою гірськолижним спортом.
Вгору по долині іншої річки Дукентсая, приблизно за 10 км від міста, на абсолютній висоті 2000 м знаходиться наукова лабораторія Ташкентського Середньоазійського регіонального науково-дослідного гідрометеорологічного інституту

Станція була організована в 1958 році для захисту від снігових лавин, що функціонують на околицях міста уранових копалень і є першою сніголавинною станцією на території Республіки Узбекистан.

title: Янгіабад (Ташкентська область)

wikitext:
{{НП
|українською = Янгіабад
|оригінальна назва = {{lang-uz|Yangiobod}}
|країна = Узбекистан
|статус = Місто
|населення = 9000 осіб (2004)
|статус з = 1953
}}{{Інші значення|Янгіабад}}

'''Янгіабад''' ([[Узбецька мова|узб.]] Yangiobod, Янгіобод) — місто (з 1953) в [[Ташкентська область|Ташкентській області]] [[Узбекистан|Узбекистану]]. Управляється [[Ангрен|Ангренською]] міською радою депутатів.

== Історія ==
Після [[Німецько-радянська війна|Німецько-радянської війни]] [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|Радянський Союз]] розпочав інтенсивний видобуток уранової руди у відрогах [[Чаткал|Чаткальських гір]] у середині двадцятого століття, який став однією з найважливіших у майбутній гонці озброєнь. Поступово утворилося закрите місто, в'їзд до якого був строго обмежений. Так виник Янгіабад на початку 1950-х годов.

Місто спочатку будувався наприкінці [[1940-ві|1940-х років]] як містечко шахтарів, що добувають уранову руду в побудованих у його околицях уранових шахтах. Останні уранові копальні були закриті в [[1980-ті|1980-х]] роках внаслідок виснаження наявних родовищ. За радянських часів, коли ще працювали уранові рудники, місто було режимним і знаходилося на московському забезпеченні.

Сам Янгіабад будувався здебільшого силами німецьких переселенців з Волги та інших районів СРСР, а не військовополонених, як це часто вважають (військовополонених, які повертаються до Німеччини, навіть до Східної, до уранових шахт не допускали би). Можливо, внаслідок впливу німецької культури місто має своєрідну архітектуру, що нагадує архітектуру німецького містечка XIX—XX століття, несподівану для погляду людини, яка вперше потрапила до цього середньоазійського містечка. У місті немає будівель вище 3-х поверхів. Ймовірно, це також пов'язано з високою сейсмічною активністю у цьому регіоні (будинки були розраховані на 9-бальні землетруси).

== Географія ==
Янгіабад розташований на південно-східному схилі [[Чаткальський хребет|Чаткальського хребта]] при злитті річок [[Дукентсай]] і [[Каттасай (притока Дукентсая)|Каттасай]]. Територія міста зрошується водами Каттасая. Висота центру населеного пункту становить близько 1300 м-коду над рівнем моря.

Янгіабад знаходиться на північ від міста [[Ангрен|Ангрена]]. Відстань до найближчої залізничної станції [[Ангрен (станція)|Ангрен]] складає 22 км. Між двома містами діє сполучення громадським транспортом (автобусами та маршрутними таксі).

== Населення ==
За переписом населення [[1989|1989 року]] в Янгіабаді мешкало 11 709 осіб. Станом на [[2004|2004 рік]] населення оцінювалося у 9000 жителів.

Нині Янгіабад – спорожніле місто, населення якого становить близько 10-15% від радянського періоду. На останніх виборах [[2009|2009 року]] у списках виборчої комісії було трохи більше 400 виборців, в основному, пенсійного віку.

Основну масу жителів міста за радянських часів складали представники європейської частини [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] (в основному — росіяни, а також українці та представники інших національностей), як вільнонаймані, так і ув'язнені, працю яких використовували на уранових копальнях.

Представників корінних національностей регіону - узбеків, казахів і таджиків у роки, коли Янгіабад був режимним містом, була незначна кількість. В даний час основна маса населення міста - це узбеки та таджики, що оселилися в місті після розпаду СРСР. Часто житло купується ними з метою відпочинку.

== Інфраструктура ==
[[Файл:Dukant meteo-station.jpg|міні|Сніголавинна станція «Дукант» у лютому]]

Поруч із містом, на відстані кількох кілометрів від нього, вгору по долині річки [[Каттасай (притока Дукентсая)|Каттасай]] знаходиться турбаза «Янгіабад», яка була організована на початку [[1970-ті|1970-х років]] на базі закритої уранової копальні. Поруч із турбазою знаходиться кілька майданчиків для занять зимою гірськолижним спортом.

Вгору по долині іншої річки Дукентсая, приблизно за 10 км від міста, на абсолютній висоті 2000 м знаходиться наукова лабораторія [[Ташкентський Середньоазійський регіональний науково-дослідний гідрометеорологічний інститут|Ташкентського Середньоазійського регіонального науково-дослідного гідрометеорологічного інституту]]

Станція була організована в [[1958|1958 році]] для захисту від снігових лавин, що функціонують на околицях міста уранових копалень і є першою сніголавинною станцією на території [[Узбекистан|Республіки Узбекистан]].<references />
[[Категорія:Міста Ташкентської області]]

title: Країна

Країна: Узбекистан

Адмінодиниця: Ташкентська область

Офіційна мова: узбецька мова

OSM: ↑196251 ·R (Ташкентська область)