text:
# Бойко Анатолій Ігорович
Бойко Анатолій Ігорович (нар. 17 липня 1970 — 14 серпня 2025) — заслужений майстер народної творчості України(2017), рекордсмен світу та України.

## Життєпис
Анатолій Бойко народився 17 липня 1970 року в с. Буглів Лановецького району Тернопільської області.
Закінчив Буглівську середню школу.
У 1988 достроково закінчив Дубнівське професійне училище за професіями, різьбяр по дереву та художник дизайнер.

Під час служби в армії 1988—1990 рр. під кінець служби отримав важке поранення в Нагірному Карабасі. Після лікування був звільнений в запас. У 1992 році по загостреннях наслідків поранення отримав 2 групу інвалідності. З тих пір почав займатися в мистецькому напрямку.

У 2002 році переїхав до міста Володимир

## Творчість
За 25 років творчості самостійно опанував 17 мистецьких технік (коренепластика, малювання пастеллю, вироби із скла та скляна аплікація, вироби з берести) із них 3 авторські і вони не мають аналогів.
Починаючи з 2007 року, вивчив усі стилі писанкарства та знаки і символи з часів Трипілля по сьогодення. У кожному виробі зашифровує національні символи, традиційні українські знаки.

У 2008 році розробив свій власний стиль — оздоблення яєчної шкаралупи металом та камінням, використовуючи різьбу по шкарлупі.

У 2015 р. в приміщені Верховної Ради України встановив рекорд України по цій техніці.

У 2020 р. в культурно-мистецькому центрі міста Володимира-Волинського (з 2021 р. - Володимир) встановив світовий рекорд в номінації (перша в світі авторська колекція з яєчної шкаралупи оздоблена металом).

У 2021 році встановив світовий рекорд — просверлив в одній шкаралупі гусячого яйця понад 25 тисяч отворів.

Протягом усієї творчості провів 15 авторських виставок по всій території України, та понад 50 збірних на різноманітних мистецьких заходах, фестивалях та презентаціях.

Анатолій Бойко є членом Всесвітньої Асоціації художників, що працюють по яєчній шкаралупі — World Egg Artist Association.

Роботи митця експонуються в Південній Кореї, Італії, Греції, Німеччині, Великій Британії, Франції, Японії, США, Канаді, Ірані, Туреччині.

17 квітня 2021 року встановив одразу два світових рекорди. В курячому яйці просверлив 33 тисячі отворів (вибив на ньому трипільські символи: «Всевидяче око», «Мати-Берегиня», «Знак безкінечності»), і майже 53 тисячі отворів в гусячому яйці.
Техніки:

- Живопис.
- Графіка.
- Різьблення по дереву (усі види різьби).
- Лозоплетіння.
- Вироби з очерету (авторська техніка).
- Ліплення [Архівовано 2 грудня 2021 у Wayback Machine.] (глина, гіпс, порцеляна.)
- Вишивка (хрестик, гладь).
- Різьба по яєчній шкарлупі.
- Оздоблення металом та камінням яєчної шкарлупи (авторська техніка).
- Вязання гачком.
- Художнє моделювання з будь-яких матеріалів.
- Холодне кування по металу.
- Витягування яєчної шкаралупи (авторська техніка).

## Нагороди
Анатолій Бойко має низку нагород, дипломів, подяк.

- 2014 році нагороджений медаллю СОІУ найвищою відзнакою.
- 2015 — медалль за заслуги перед містом Володимир-Волинський.
- 2016 — медалль та грамота Верховної Ради України.
- 2017 — отримав звання заслуженого майстра народної творчості України[7]. Та нагороджений зіркою пошани.
- 2018 — до дня людей з інвалідністю отримав медаль патріот України[8].
- 2019 — отримав звання почесний громадянин міста[9].
- 2020 — отримав медаль за служіння мистецтву.
- 2022 — нагороджений Всесвітнім Орденом «Золотої Зірки Культурної дипломатії»
- 2023 — нагороджений Всесвітнім Орденом Зірки «Кредо».[10]
- 2023 — отримав Почесну міжнародну відзнаку «Посол культурної дипломатії», а також вірчу грамоту від міжнародного проєкту «Культурна дипломатія» за сприяння обміну культурними цінностями, співробітництво між діячами культури і мистецтва різних країн та міжнародними організаціями.[11]

У вересні 2020 р. нагороджений повним комплектом, до якого входить: Орден патріота; медаль за патріотизм; значок патріота України.

Також 7 почесних грамот та понад 70 подяк, дипломів, сертифікатів.

wikiname: ukwiki

title: Бойко Анатолій Ігорович

in_language: uk

wikitext:
{{Нещодавно помер}}
{{Художник
|Ім'я = Бойко Анатолій Ігорович
|Оригінал імені =
|Фото =
|Ширина =
|Підпис =
|Ім'я при народженні =
|Дата народження = 17.07.1970
|Місце народження =
|Дата смерті = 14.8.2025
|Місце смерті =
|Національність = {{UKR}}
|Громадянство =
|Жанр =
|Навчання =
|Напрямок = різьба по яєчній шкаралупі
|Роки творчості =
|Покровитель =
|Вплив =
|Вплив на =
|Твори =
|Нагороди = {{Заслужений майстер народної творчості України}}
|Премії =
|Звання =
|Автограф =
|Сайт =
|зображення =
}}
{{однофамільці|Бойко}}
'''Бойко Анатолій Ігорович''' ({{н|1}} {{ДН|17|07|1970}} — {{ДС|14|8|2025}}<ref>[https://www.ukrinform.ua/rubric-culture/4025621-pomer-ukrainskij-faberze-anatolij-bojko.html Помер «український Фаберже» Анатолій Бойко, Укрінформ, 14.8.2025]</ref>) — [[заслужений майстер народної творчості України]](2017), рекордсмен світу та України.

== Життєпис ==
Анатолій Бойко народився 17 липня 1970 року в с. [[Буглів]] [[Лановецький район|Лановецького району]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]].

Закінчив Буглівську середню школу.

У 1988 достроково закінчив Дубнівське професійне училище за професіями, різьбяр по дереву та художник дизайнер.

Під час служби в армії 1988—1990 рр. під кінець служби отримав важке поранення в [[Нагірний Карабах|Нагірному Карабасі]]. Після лікування був звільнений в запас. У 1992 році по загостреннях наслідків поранення отримав 2 групу інвалідності. З тих пір почав займатися в мистецькому напрямку.

У 2002 році переїхав до міста [[Володимир (місто)|Володимир]]

== Творчість ==
За 25 років творчості самостійно опанував 17 мистецьких технік (коренепластика, малювання пастеллю, вироби із скла та скляна аплікація, вироби з берести) із них 3 авторські і вони не мають аналогів.
Починаючи з 2007 року, вивчив усі стилі [[Писанкарство|писанкарства]] та знаки і символи з часів [[Трипільська культура|Трипілля]] по сьогодення. У кожному виробі зашифровує національні символи, традиційні українські знаки.

У 2008 році розробив свій власний стиль — оздоблення яєчної шкаралупи металом та камінням, використовуючи різьбу по шкарлупі.

У 2015 р. в приміщені Верховної Ради України встановив рекорд України по цій техніці.

У 2020 р. в культурно-мистецькому центрі міста Володимира-Волинського (з 2021 р. - Володимир) встановив світовий рекорд в номінації (перша в світі авторська колекція з яєчної шкаралупи оздоблена металом)<ref>{{Cite web |url=https://www.rbc.ua/ukr/styler/master-volyni-ustanovil-mirovoy-rekord-ukrainskiy-1595244824.html |title=Майстер з Волині встановив світовий рекорд: український "Фаберже" |accessdate=8 квітня 2021 |archive-date=29 січня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220129120751/https://www.rbc.ua/ukr/styler/master-volyni-ustanovil-mirovoy-rekord-ukrainskiy-1595244824.html }}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.youtube.com/watch?v=NL0YqCB9Daw |title=Талант аристократа. Майстерність Анатолія Бойка. |accessdate=8 квітня 2021 |archive-date=7 жовтня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201007100600/https://www.youtube.com/watch?v=NL0YqCB9Daw&feature=applinks }}</ref>.

У 2021 році встановив світовий рекорд — просверлив в одній шкаралупі гусячого яйця понад 25 тисяч отворів.<ref>{{Cite web |url=https://www.ukrinform.ua/rubric-culture/3183027-svitovij-rekord-volinskij-mitec-prosverdliv-ponad-25-000-otvoriv-v-ajci.html |title=Світовий рекорд волинського Фаберже. |accessdate=8 квітня 2021 |archive-date=22 квітня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210422175818/https://www.ukrinform.ua/rubric-culture/3183027-svitovij-rekord-volinskij-mitec-prosverdliv-ponad-25-000-otvoriv-v-ajci.html }}</ref>

Протягом усієї творчості провів 15 авторських виставок по всій території України, та понад 50 збірних на різноманітних мистецьких заходах, фестивалях та презентаціях.

Анатолій Бойко є членом Всесвітньої Асоціації художників, що працюють по яєчній шкаралупі — World Egg Artist Association.

Роботи митця експонуються в Південній Кореї, Італії, Греції, Німеччині, Великій Британії, Франції, Японії, США, Канаді, Ірані, Туреччині.

17 квітня 2021 року встановив одразу два світових рекорди. В курячому яйці просверлив 33 тисячі отворів (вибив на ньому трипільські символи: «Всевидяче око», «Мати-Берегиня», «Знак безкінечності»), і майже 53 тисячі отворів в гусячому яйці.<ref>{{Cite web |url=http://www.volynpost.com/news/183776-u-misti-na-volyni-zareiestruvaly-dva-novi-svitovi-rekordy |title=У місті на Волині зареєстрували два нові світові рекорди |accessdate=18 квітня 2021 |archive-date=18 квітня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210418071630/http://www.volynpost.com/news/183776-u-misti-na-volyni-zareiestruvaly-dva-novi-svitovi-rekordy }}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.volodymyrmedia.com.ua/news/dva-svitovyh-rekordy-anatoliya-bojka-ta-stvorennya-muzeyu-sadyby-dlya-myttsya-143781/ |title=Два світових рекорди Анатолія Бойка та створення музею-садиби для митця |accessdate=18 квітня 2021 |archive-date=8 травня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210508010605/https://www.volodymyrmedia.com.ua/news/dva-svitovyh-rekordy-anatoliya-bojka-ta-stvorennya-muzeyu-sadyby-dlya-myttsya-143781/ }}</ref>

'''Техніки:'''

* [[Живопис]].
* [[Графіка]].
* [[Різьблення по дереву]] (усі види різьби).
* [[Плетіння|Лозоплетіння]].
* Вироби з очерету (авторська техніка).
* [https://esu.com.ua/search_articles.php?id=55589 Ліплення] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211202120300/https://esu.com.ua/search_articles.php?id=55589 |date=2 грудня 2021 }} (глина, гіпс, порцеляна.)
* [[Українська вишивка|Вишивка]] (хрестик, гладь).
* Різьба по яєчній шкарлупі.
* Оздоблення металом та камінням яєчної шкарлупи (авторська техніка).
* [[В'язання гачком|Вязання гачком]].
* Художнє моделювання з будь-яких матеріалів.
* Холодне кування по металу.
* Витягування яєчної шкаралупи (авторська техніка).

== Нагороди ==

Анатолій Бойко має низку нагород, дипломів, подяк.

* 2014 році нагороджений медаллю СОІУ найвищою відзнакою.
* 2015 — медалль за заслуги перед містом Володимир-Волинський.
* 2016 — медалль та грамота Верховної Ради України.
* 2017 — отримав звання заслуженого майстра народної творчості України<ref>[http://volodymyrrada.gov.ua/anatolij-bojko-stav-zasluzhenym-majstrom-narodnoyi-tvorchosti-ukrayiny/ Анатолій Бойко став Заслуженим майстором народної творчості України]</ref>. Та нагороджений зіркою пошани.
* 2018 — до дня людей з інвалідністю отримав медаль патріот України<ref>{{Cite web |url=http://bug.org.ua/news/volodymyr/anatoliy-boyko-otrymav-nayvyshchu-hromads-ku-vidznaku-orden-patriot-ukrainy-486966/ |title=Анатолій Бойко отримав найвищу громадську відзнаку – орден «Патріот України» |accessdate=8 квітня 2021 |archive-date=17 квітня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210417022649/http://bug.org.ua/news/volodymyr/anatoliy-boyko-otrymav-nayvyshchu-hromads-ku-vidznaku-orden-patriot-ukrainy-486966/ }}</ref>.
* 2019 — отримав звання почесний громадянин міста<ref>{{Cite web |url=https://volodymyr.rayon.in.ua/news/162958-volodimirchaninu-prisvoyili-zvannia-pochesnii-gromadianin-mista |title=Володимирчанину присвоїли звання «Почесний громадянин міста» |accessdate=8 квітня 2021 |archive-date=6 лютого 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210206053936/https://volodymyr.rayon.in.ua/news/162958-volodimirchaninu-prisvoyili-zvannia-pochesnii-gromadianin-mista }}</ref>.
* 2020 — отримав медаль за служіння мистецтву.
* 2022 — нагороджений Всесвітнім Орденом «Золотої Зірки Культурної дипломатії»
* 2023 — нагороджений Всесвітнім Орденом Зірки «Кредо».<ref>[https://www.volynnews.com/news/all/volynskyy-faberzhe-otrymav-vsesvitniy-orden-zirky-kredo/ Волинський «Фаберже» отримав Всесвітній Орден Зірки «Кредо»] </ref>
* 2023 — отримав Почесну міжнародну відзнаку «Посол культурної дипломатії», а також вірчу грамоту від міжнародного проєкту «Культурна дипломатія» за сприяння обміну культурними цінностями, співробітництво між діячами культури і мистецтва різних країн та міжнародними організаціями.<ref>[https://www.volynnews.com/news/all/posol-kulturnoyi-dyplomatiyi-volynskomu-faberzhe-vruchyly-mizhnarodnu-vidznaku/ Анатолій Бойко — волинський Фаберже отримав міжнародну відзнаку]</ref>
У вересні 2020 р. нагороджений повним комплектом, до якого входить: Орден патріота; медаль за патріотизм; значок патріота України.

Також 7 почесних грамот та понад 70 подяк, дипломів, сертифікатів.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела, посилання ==
* [https://www.volyn.com.ua/news/100614-volynianyn-anatolii-boiko-kynuv-vyklyk-znamenytomu-faberzhe Волинянин Анатолій Бойко кинув виклик знаменитому Фаберже]
* [http://bug.org.ua/news/volodymyr/volyns-kyy-faberzhe-iak-kolyshniy-viys-kovyy-z-volodymyra-volyns-koho-stav-ozdobliuvaty-iaiechnu-shkaralupu-382673/ Волинський Фаберже: як колишній військовий з Володимира-Волинського став оздоблювати яєчну шкаралупу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210117133024/http://bug.org.ua/news/volodymyr/volyns-kyy-faberzhe-iak-kolyshniy-viys-kovyy-z-volodymyra-volyns-koho-stav-ozdobliuvaty-iaiechnu-shkaralupu-382673/ |date=17 січня 2021 }}
* [https://suspilne.media/15975-majster-z-volini-rizbit-vizerunki-po-aecnij-skarlupi/ Майстер з Волині різьбить візерунки по яєчній шкарлупі];
* [http://www.volynpost.com/news/132658-volynskyj-majster-ozdoblyuie-pysanky-merezhyvom-z-bronzy-ta-sribla-foto-video Волинський майстер оздоблює писанки мереживом з бронзи та срібла.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220224222252/http://www.volynpost.com/news/132658-volynskyj-majster-ozdoblyuie-pysanky-merezhyvom-z-bronzy-ta-sribla-foto-video |date=24 лютого 2022 }}
* [https://ukrainer.net/anatoliy-boyko/ Яйце як артоб'єкт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210511171757/https://ukrainer.net/anatoliy-boyko/ |date=11 травня 2021 }};
* [https://www.volynnews.com/news/society/natkhnennia-ne-liubyt-ledachykh-istoriia-uspikhu-volynskoho-faberzhe/ «НАТХНЕННЯ НЕ ЛЮБИТЬ ЛЕДАЧИХ»: історія успіху волинського Фаберже.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210221160939/https://www.volynnews.com/news/society/natkhnennia-ne-liubyt-ledachykh-istoriia-uspikhu-volynskoho-faberzhe/ |date=21 лютого 2021 }}
* [https://www.youtube.com/watch?v=aO2gC69cGqY Творчість волинського Фаберже Анатолія Бойка] — youtube
* [https://www.youtube.com/watch?v=nhjdY64whCc Різьблення на яєчній шкаралупі: майстер-клас від волинського «Фаберже» Анатолія Бойко] — youtube
* [https://www.volyn.com.ua/news/202040-volynskyi-faberzhe-iakshcho-budemo-liubyty-svoiu-spravu-to-i-ukraina-protsvitatyme-video Волинський Фаберже: «Якщо будемо любити свою справу, то й Україна процвітатиме»]
* [https://zahid.espreso.tv/volinskiy-mitets-anatoliy-boyko-otrimav-vsesvitniy-orden-zirki-kredo Волинський митець Анатолій Бойко отримав всесвітній орден Зірки «Кредо»]
* 64 дива на... яєчній шкарлупі [Текст] : [заслуж. майстер народної творчості А. Бойко, уродженець с. Буглів (Лановеччина) став тричі рекордсменом світу, а нещодавно привіз експонати у Ланівці] / Г. Вандзеляк // [[Сільський господар плюс]] Тернопільщина [Текст]. — 2021. — № 25 (23 черв.). — С. 10 : фот.

[[Категорія:Заслужені майстри народної творчості України]]
[[Категорія:Почесні громадяни Володимира]]

title: Бойко Анатолій Ігорович

Народження: 17 липня 1970 ( 1970-07-17 ) Буглів , Лановецький район , Тернопільська область , Українська РСР , СРСР

Національність: Україна

Напрямок: різьба по яєчній шкаралупі


text:
# Cauna
Cauna ist eine französische Gemeinde mit 423 Einwohnern (Stand 1. Januar 2022) im Département Landes in der Region Nouvelle-Aquitaine (vor 2016: Aquitanien). Die Gemeinde gehört zum Arrondissement Mont-de-Marsan und zum Kanton Chalosse Tursan.
Der Name in der gascognischen Sprache lautet Caunar. Das gascognische Wort cauna bedeutet „Grotte“ oder „Sumpfloch“.
Die Einwohner werden Caunaquois und Caunaquoises genannt.

## Geographie
Cauna liegt ca. 15 km südwestlich von Mont-de-Marsan in der Landschaft Chalosse der historischen Provinz Gascogne.
Umgeben wird Cauna von den Nachbargemeinden:
| Le Leuy           |                                             |        |
| Lamothe Souprosse | Kompassrose, die auf Nachbargemeinden zeigt | Aurice |
|                   | Toulouzette Saint-Sever                     |        |

Cauna liegt im Einzugsgebiet des Flusses Adour am rechten Ufer dieses Flusses. Der Ruisseau de Lacouture und der Ruisseau du Moulin de Barris, rechte Nebenflüsse des Adour, durchqueren ebenfalls das Gebiet der Gemeinde.

## Geschichte
Funde von geschliffenen Äxten aus der Jungsteinzeit belegen eine frühe Besiedelung des Landstrichs. Die Gemeinde wurde erstmals im 13. Jahrhundert in den Schriften erwähnt und war die Jahrhunderte hindurch durch seine berühmte Familie de Cauna bekannt. Das erste Mitglied, das erwähnt wurde, war Jean de Cauna, Bischof von Dax im Jahre 1203, der Richard Löwenherz beim Dritten Kreuzzug bis nach Palästina begleitete. Ein anderes Familienmitglied, Arnaud de Cauna, machte im Jahre 1356 von sich reden, als er an der Schlacht von Poitiers teilnahm. 1364 wurde er zum Seneschall von Marsan ernannt. Jean de Cauna, Abt der Abtei Saint-Sever im 15. Jahrhundert, beteiligte sich am Neubau der Abtei im Jahre 1430. Bei der Belagerung von Tartas stand ein Mitglied der Familie auf der Seite der Engländer und übergab im Jahre 1442 das befestigte Dorf an den französischen König Karl VII. Die Gemeinde konnte sich den Ereignissen der Fronde im 17. Jahrhundert nicht entziehen. Sie war im Juni 1653 Schauplatz einer Konfrontation zwischen den Parteien des französischen Königs Ludwig XIV. und dem Prince de Condé.

### Einwohnerentwicklung
Nach Beginn der Aufzeichnungen stieg die Einwohnerzahl bis zur Mitte des 19. Jahrhunderts auf einen Höchststand von fast 800 Einwohnern. In der Folge sank die Größe der Gemeinde bei kurzen Erholungsphasen bis zu den 1980er Jahren auf ein Niveau von rund 390 Einwohnern, bevor mit der Jahrtausendwende ein moderates Wachstum einsetzte, das heute noch andauert.
| Jahr      | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2010 | 2022 |
| --------- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- |
| Einwohner | 428  | 406  | 401  | 390  | 389  | 389  | 402  | 421  | 423  |

## Sehenswürdigkeiten
- Pfarrkirche, geweiht dem Apostel Bartholomäus. Die Kirche ist aus der Kapelle des Schlosses hervorgegangen. Das Langhaus birgt drei Kirchenschiffe und wird mit einer halbrunden Apsis verlängert. Diese ist mit drei Fenstern ausgestattet, die wie die Fenster des Langhauses rundbogenförmig gestaltet sind. Das Erdgeschoss des Glockenturms, der vor dem Langbau emporragt, ist als Eingangsvorbau nach drei Seiten über Rundbögen offen. Die Eingangstür ist mit einem Wappenschild verziert, das eine Raute zeigt und von einem Helm überragt wird, der eine gotische Inschrift trägt. Das erste Geschoss des Glockenturms wird von Rundbogenfenstern an allen drei Seiten ausgeleuchtet. Darüber zeigt eine Turmuhr den Passanten die Zeit. Auf der obersten Ebene besitzt der Turm Schallöffnungen an allen Seiten in Form von rundbogenförmigen Doppelfenstern. Sein polygonaler Turmhelm ist mit Schiefer gedeckt.[7] Die Kirche birgt im Inneren eine Orgel aus der zweiten Hälfte des 19. Jahrhunderts mit einem neo-klassischen Prospekt. Sie ist zwischen 1860 und 1865 vom Baron de Cauna an die Kirchengemeinde gestiftet worden und ihr instrumentaler Teil ist seit dem 1. April 1985 als Monument historique klassifiziert.[8]

- Schloss Cauna. Die erste Burg wurde im 12. Jahrhundert vom Jüngsten der vizegräflichen Familie von Marsan errichtet. Die Auseinandersetzungen der Fronde gingen nicht spurlos an dem Anwesen vorüber. Die Truppen des Prince de Condé hielten die Burg besetzt, als die Truppen des Königs sie erstürmten und sie dabei fast ganz zerstörten. Von der ursprünglichen Burg ist noch der 20 m hohe, viereckige Turm übrig geblieben, der zwischen dem 17. und dem 18. Jahrhundert umgestaltet wurde. Er ist hierbei aus rosa Ziegelsteinen gemauert worden, einem Baustoff, der seit dem 14. Jahrhundert verwendet wird. Der Turm wird von außen über eine hufeisenförmige Truppe betreten. Der Wohntrakt ist im 18. Jahrhundert neu gebaut worden. Das Schloss befindet sich heute immer noch im Besitz der Familie Cauna.[9]

## Wirtschaft und Infrastruktur
Die Wirtschaft der Gemeinde fußt nicht nur auf der Landwirtschaft mit ihrer Mischkultur, sondern auch auf Tourismus und Gastronomie.

### Bildung
Die Gemeinde verfügt über eine öffentliche Vor- und Grundschule mit 47 Schülerinnen und Schülern im Schuljahr 2017/2018.

### Verkehr
Cauna ist erreichbar über die Routes départementales 352, 364, 365 und 924, der ehemaligen Route nationale 124.

wikiname: dewiki

title: Cauna

in_language: de

wikitext:
{{Infobox Gemeinde in Frankreich
|nomcommune=Cauna
|nomlocale=
|armoiries=
|région=[[Nouvelle-Aquitaine]]
|département=[[Département Landes|Landes]]
|arrondissement=[[Arrondissement Mont-de-Marsan|Mont-de-Marsan]]
|canton=[[Kanton Chalosse Tursan|Chalosse Tursan]]
|intercomm=[[Communauté de communes Chalosse Tursan|Chalosse Tursan]]
|insee=40076
|cp=40500
|latitude=43.7825
|longitude=-0.638055555556
|alt mini=21
|alt maxi=74
|siteweb=
|image=Cauna mairie.JPG
|image-desc=Rathaus von Cauna
}}

'''Cauna''' ist eine [[Frankreich|französische]] [[Gemeinde (Frankreich)|Gemeinde]] mit {{EWZ|FR|40076}} Einwohnern (Stand {{EWD|FR|40076}}) im [[Département Landes]] in der [[Region (Frankreich)|Region]] [[Nouvelle-Aquitaine]] (vor 2016: [[Aquitanien]]). Die Gemeinde gehört zum [[Arrondissement Mont-de-Marsan]] und zum [[Kanton Chalosse Tursan]].

Der Name in der [[Gaskognische Sprache|gascognischen Sprache]] lautet ''Caunar''.<ref>{{cite web|url= http://www.gasconha.com/spip.php?gis2703|title=Cauna|accessdate=2018-03-01|publisher=Gasconha.com|language=fr}}</ref> Das gascognische Wort ''cauna'' bedeutet „Grotte“ oder „Sumpfloch“.<ref name="visite">{{cite web|url=http://visites.aquitaine.fr/cauna|title=Cauna|accessdate=2018-03-01|publisher=Conseil régional d’Aquitaine|language=fr|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160909042318/http://visites.aquitaine.fr/cauna|archivedate=2016-09-09}}</ref>

Die Einwohner werden ''Caunaquois'' und ''Caunaquoises'' genannt.<ref>{{cite web|url=https://www.habitants.fr/landes-40|title=Landes|accessdate=2018-03-01|publisher=habitants.fr|language=fr}}</ref>

== Geographie ==
Cauna liegt ca. 15 km südwestlich von [[Mont-de-Marsan]] in der Landschaft [[Chalosse]] der historischen Provinz [[Gascogne]].

Umgeben wird Cauna von den Nachbargemeinden:
{{Nachbargemeinden
 | NORDWEST=[[Le Leuy]]
 | NORD=
 | NORDOST=
 | WEST=[[Lamothe (Landes)|Lamothe]]
[[Souprosse]]
 | OST=[[Aurice]]
 | SUEDWEST=
 | SUED=[[Toulouzette]]
[[Saint-Sever]]
 | SUEDOST=
}}

Cauna liegt im Einzugsgebiet des Flusses [[Adour]] am rechten Ufer dieses Flusses. Der Ruisseau de Lacouture und der Ruisseau du Moulin de Barris, rechte Nebenflüsse des Adour, durchqueren ebenfalls das Gebiet der Gemeinde.<ref>{{cite web|url=http://adour-garonne.eaufrance.fr/carto/maCommune?communeId=40076|title=Ma commune : Cauna|accessdate=2018-03-01|publisher=Système d’Information sur l’Eau du Bassin Adour Garonne|language=fr}}</ref>

== Geschichte ==
Funde von geschliffenen [[Axt|Äxten]] aus der [[Jungsteinzeit]] belegen eine frühe Besiedelung des Landstrichs. Die Gemeinde wurde erstmals im 13. Jahrhundert in den Schriften erwähnt und war die Jahrhunderte hindurch durch seine berühmte Familie de Cauna bekannt. Das erste Mitglied, das erwähnt wurde, war Jean de Cauna, [[Bischof]] von [[Bistum Aire und Dax|Dax]] im Jahre 1203, der [[Richard Löwenherz]] beim [[Dritter Kreuzzug|Dritten Kreuzzug]] bis nach [[Palästina (Region)|Palästina]] begleitete. Ein anderes Familienmitglied, Arnaud de Cauna, machte im Jahre 1356 von sich reden, als er an der [[Schlacht von Poitiers (1356)|Schlacht von Poitiers]] teilnahm. 1364 wurde er zum [[Seneschall]] von [[Marsan]] ernannt. Jean de Cauna, [[Abt]] der [[Abtei Saint-Sever]] im 15. Jahrhundert, beteiligte sich am Neubau der Abtei im Jahre 1430. Bei der Belagerung von [[Tartas]] stand ein Mitglied der Familie auf der Seite der [[Königreich England|Engländer]] und übergab im Jahre 1442 das befestigte Dorf an den französischen König [[Karl VII. (Frankreich)|Karl VII.]] Die Gemeinde konnte sich den Ereignissen der [[Fronde]] im 17. Jahrhundert nicht entziehen. Sie war im Juni 1653 Schauplatz einer Konfrontation zwischen den Parteien des französischen Königs [[Ludwig XIV.]] und dem [[Louis II. de Bourbon, prince de Condé|Prince de Condé]].<ref name="visite" />

=== Einwohnerentwicklung ===
Nach Beginn der Aufzeichnungen stieg die Einwohnerzahl bis zur Mitte des 19. Jahrhunderts auf einen Höchststand von fast 800 Einwohnern. In der Folge sank die Größe der Gemeinde bei kurzen Erholungsphasen bis zu den 1980er Jahren auf ein Niveau von rund 390 Einwohnern, bevor mit der Jahrtausendwende ein moderates Wachstum einsetzte, das heute noch andauert.

{|class="wikitable"
!|Jahr||1962||1968||1975||1982||1990||1999||2006||2010||{{EWDJ|FR|40076}}
|-style="text-align:right"
| Einwohner || 428 || 406 || 401 || 390 || 389 || 389 || 402 || 421 || {{EWZT|FR|40076}}
|}

{{Manueller Rahmen|align=left|content=
{{Graph:Chart|width=500|height=200|type=line|
x=1793,1800,1806,1821,1831,1836,1841,1846,1851,1856,1861,1866,1872,
1876,1881,1886,1891,1896,1901,1906,1911,1921,1926,1931,1936,1946,1954,
1962,1968,1975,1982,1990,1999,2006,2010,2015|
y=570, 498, 695, 677, 693, 687, 674, 732, 753, 796, 730, 729, 706,
724, 694, 654, 626, 620, 606, 598, 547, 498, 488, 475, 451, 435, 411,
428, 406, 401, 390, 389, 389, 402, 421, 445
|yAxisMin=300|interpolate=monotone}}|caption=Ab 1962 offizielle Zahlen ohne Einwohner mit Zweitwohnsitz

Quellen: [[École des Hautes Études en Sciences Sociales|EHESS]]/Cassini bis 2006,<ref>{{cite web|url=http://cassini.ehess.fr/cassini/fr/html/fiche.php?select_resultat=7257|title=Notice Communale Cauna|accessdate=2018-03-01|publisher=[[École des Hautes Études en Sciences Sociales|EHESS]]|language=fr}}</ref> [[Institut national de la statistique et des études économiques|INSEE]] ab 2010<ref>{{cite web|url=https://www.insee.fr/fr/statistiques/3293086?geo=COM-40076|title=Populations légales 2015 Commune de Cauna (40076)|accessdate=2018-03-01|publisher=[[Institut national de la statistique et des études économiques|INSEE]]|language=fr}}</ref>}}
{{Absatz}}

== Sehenswürdigkeiten ==
[[Datei:Cauna église.JPG|hochkant|mini|Pfarrkirche ''Saint-Barthélémy'']]
* Pfarrkirche, geweiht dem [[Apostel]] [[Bartholomäus (Apostel)|Bartholomäus]]. Die Kirche ist aus der [[Kapelle (Kirchenbau)|Kapelle]] des Schlosses hervorgegangen. Das [[Langhaus (Kirche)|Langhaus]] birgt drei [[Kirchenschiff]]e und wird mit einer halbrunden [[Apsis]] verlängert. Diese ist mit drei Fenstern ausgestattet, die wie die Fenster des Langhauses [[rundbogen]]förmig gestaltet sind. Das Erdgeschoss des [[Glockenturm]]s, der vor dem Langbau emporragt, ist als Eingangsvorbau nach drei Seiten über Rundbögen offen. Die Eingangstür ist mit einem Wappenschild verziert, das eine Raute zeigt und von einem [[Helm]] überragt wird, der eine [[Gotik|gotische]] Inschrift trägt. Das erste Geschoss des Glockenturms wird von Rundbogenfenstern an allen drei Seiten ausgeleuchtet. Darüber zeigt eine [[Turmuhr]] den Passanten die Zeit. Auf der obersten Ebene besitzt der Turm Schallöffnungen an allen Seiten in Form von rundbogenförmigen Doppelfenstern. Sein polygonaler [[Helm (Architektur)|Turmhelm]] ist mit Schiefer gedeckt.<ref>{{cite web|url=http://www.patrimoine-religieux.fr/eglises_edifices/40-Landes/40076-Cauna/140358-EgliseSaint-Barthelemy|title= Eglise Saint-Barthélémy|accessdate=2018-03-01|publisher=Observatoire du patrimoine religieux|language=fr}}</ref> Die Kirche birgt im Inneren eine [[Orgel]] aus der zweiten Hälfte des 19. Jahrhunderts mit einem neo-klassischen [[Prospekt (Orgel)|Prospekt]]. Sie ist zwischen 1860 und 1865 vom [[Baron]] de Cauna an die Kirchengemeinde gestiftet worden und ihr instrumentaler Teil ist seit dem 1. April 1985 als [[Monument historique]] klassifiziert.<ref>{{cite web|url=http://www.culture.gouv.fr/public/mistral/palissy_fr?ACTION=CHERCHER&FIELD_98=REF&VALUE_98=PM40000334|title=orgue de tribune|accessdate=2018-03-01|publisher=[[Ministerium für Kultur und Kommunikation]]|language=fr}}</ref>

[[Datei:Cauna château.JPG|mini|Schloss Cauna]]
* Schloss Cauna. Die erste Burg wurde im 12. Jahrhundert vom Jüngsten der [[Vicomte|vizegräflichen]] Familie von Marsan errichtet. Die Auseinandersetzungen der Fronde gingen nicht spurlos an dem Anwesen vorüber. Die Truppen des Prince de Condé hielten die Burg besetzt, als die Truppen des Königs sie erstürmten und sie dabei fast ganz zerstörten. Von der ursprünglichen Burg ist noch der 20 m hohe, viereckige Turm übrig geblieben, der zwischen dem 17. und dem 18. Jahrhundert umgestaltet wurde. Er ist hierbei aus rosa [[Mauerziegel|Ziegelsteinen]] gemauert worden, einem Baustoff, der seit dem 14. Jahrhundert verwendet wird. Der Turm wird von außen über eine hufeisenförmige Truppe betreten. Der Wohntrakt ist im 18. Jahrhundert neu gebaut worden. Das Schloss befindet sich heute immer noch im Besitz der Familie Cauna.<ref>{{cite web|url=http://www.chateau-fort-manoir-chateau.eu/chateaux-landes-chateau-a-cauna-chateau-de-cauna.html|title=Château de Cauna|accessdate=2018-03-01|publisher=chateau-fort-manoir-chateau.eu|language=fr}}</ref>
== Wirtschaft und Infrastruktur ==
Die Wirtschaft der Gemeinde fußt nicht nur auf der Landwirtschaft mit ihrer Mischkultur, sondern auch auf Tourismus und Gastronomie.<ref name="visite" />

{{Manueller Rahmen|align=left|content=
{{Graph:Chart|width=75|height=75|type=pie|legend=Branche|x=Landwirtschaft Forstwirtschaft Fischerei,Industrie,Baugewerbe,Handel Transport sonstige Dienstleistungen,Öffentliche Verwaltung Lehre Gesundheit Sozialwesen|y1=12,4,9,12,4|colors=green,red,blue,orange,purple|showValues=}}|caption=Aktive Arbeitsstätten nach Branchen am 31. Dezember 2015<ref>{{cite web|url=https://www.insee.fr/fr/statistiques/2909396?geo=COM-40076#CEN_T1|title=Caractéristiques des établissements en 2015 Commune de Cauna (40076)|accessdate=2018-03-01|publisher=[[Institut national de la statistique et des études économiques|INSEE]]|language=fr}}</ref>
Gesamt = 41}}
{{Absatz}}

=== Bildung ===
Die Gemeinde verfügt über eine öffentliche Vor- und Grundschule mit 47 Schülerinnen und Schülern im Schuljahr 2017/2018.<ref>{{cite web|url=http://www.education.gouv.fr/annuaire/40-landes/cauna/etab/ecole-primaire-publique.html|title=École maternelle et élémentaire|accessdate=2018-03-01|publisher=Nationales Bildungsministerium|language=fr|archiveurl=https://web.archive.org/web/20180301225200/http://www.education.gouv.fr/annuaire/40-landes/cauna/etab/ecole-primaire-publique.html|archivedate=2018-03-01|url-status=live|archivebot=2023-12-03 09:11:13 InternetArchiveBot}}</ref>

=== Verkehr ===
Cauna ist erreichbar über die [[Route départementale|Routes départementales]] 352, 364, 365 und 924, der ehemaligen [[Route nationale 124]].

== Weblinks ==
{{Commonscat}}
* [http://www.chalossetursan.fr/Votre-Communaute-de-communes/Les-50-communes-Chalosse-Tursan/Cauna Cauna auf der Website des Gemeindeverbands] (französisch)

== Einzelnachweise ==
<references />

{{Navigationsleiste Gemeinden im Arrondissement Mont-de-Marsan}}

[[Kategorie:Ort in Nouvelle-Aquitaine]]
[[Kategorie:Ort am Adour]]

title: Cauna

Staat: Frankreich

Region: Nouvelle-Aquitaine

Département (Nr.): Landes (40)

Arrondissement: Mont-de-Marsan

Kanton: Chalosse Tursan

Gemeindeverband: Chalosse Tursan

Bevölkerungsdichte: 32 Einw./km²


text:
# Ферзиково
Ферзиково (рос. Ферзиково) — селище Калузької області Росії. Адміністративний центр сільського поселення «Селище Ферзиково» та Ферзиковського району Калузької області.

## Географія
Селище розташоване у північно-західній частині Середньоросійської височини в межиріччі Мишеги та Крекші, за 32 км на схід від Калуги, та у 3 км на південь від автодороги Калуга—Таруса.
У селищі є залізнична станція Московської залізниці на лінії Калуга—Тула. Залізнична гілка не електрифікована. На залізничній лінії здійснюються пасажирські перевезення місцевого значення. На станції Ферзикове є залізничний вокзал одноразовою місткістю 30 осіб.
У 2 км до південного заходу від селища Ферзикове в 1962 році було виявлене Миколаївське родовище вишневих глин.

## Клімат
Клімат села помірно континентальний з чітко вираженою сезонністю. Характерні ознаки клімату: тепле літо, помірно холодна зі стійким сніговим покривом зима і добре виражені, але менш тривалі перехідні періоди — навесні та восени.
Середня річна температура повітря останніх становить ~ +4,4°С. Найхолодніший місяць року — січень, з температурою повітря −13,5°С. Тривалість безморозного періоду коливається в межах від 99 до 183 діб, в середньому — 149 діб.
Липень — найтепліший місяць року, з середньою температурою близько +23,0°С. В деякі роки в спекотні дні максимальна температура повітря досягала +39°С.
Середньорічна кількість опадів становить 654 мм., за теплий період року — 441 мм, за холодний період року — 213 мм. Зазвичай дві третини опадів випадає в теплий період року (квітень — жовтень) у вигляді дощу, одна третина — взимку, у вигляді снігу.
Середня дата утворення стійкого снігового покриву — 29 листопада, а руйнування — 6 квітня. Середнє число днів зі сніговим покривом — 139. Висота снігового покриву в середньому складає 47 см, в окремі роки доходить до 70 см. Максимальної висоти сніговий покрив досягає в кінці лютого — початку березня.
Число днів з відносною вологістю повітря 80 % і більше за рік становить 125—133.
| Клімат Ферзиково        | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково | Клімат Ферзиково |
| Показник                | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            | Рік              |
| Середній максимум, °C   | −6,6             | −5               | 0,4              | 10,3             | 18,7             | 21,5             | 23,0             | 21,9             | 15,7             | 9,0              | 0,7              | −3,7             | 7,2              |
| Середня температура, °C | −10,1            | −9               | −3,5             | 5,7              | 12,7             | 15,8             | 17,5             | 16,3             | 10,9             | 5,4              | −1,9             | −6,6             | 4,4              |
| Середній мінімум, °C    | −13,5            | −12,9            | −7,4             | 1,0              | 6,7              | 10,1             | 12,0             | 10,7             | 6,1              | 1,8              | −4,5             | −9,5             | 0,1              |
| Норма опадів, мм        | 40               | 36               | 37               | 43               | 46               | 79               | 81               | 72               | 57               | 52               | 55               | 57               | 654              |
| ----------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |

## Історія
Утворене в грудні 1874 року, коли була побудована Сизрано-Вяземська залізниця, як селище при залізничній станції.
У 1910—1912 роках в селищі побудовано земську школу та лікарню.
З 1950 року селище є центром Ферзиковського району.
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Селище Ферзиково
У 2006 — 2011 роках селище мало статус міського поселення, з 2011 року — сільське поселення «Селище Ферзикове».

## Населення
| 1959 | 1970  | 1979  | 1989  | 2002  | 2003  | 2004  | 2006  | 2008  | 2010  | 2011  | 2012  | 2013  | 2014  | 2015  | 2016  | 2017  |
| 1924 | ↗3434 | ↗4330 | ↗4570 | ↘4392 | ↗4458 | ↗4519 | ↘4505 | ↗4805 | ↗4696 | ↗5363 | ↘4755 | ↗4856 | ↘4820 | ↘4655 | ↗4669 | ↗4837 |

## Інфраструктура
Заклади охорони здоров'я
- Центральна районна лікарня Ферзиковського району
- Аптечний пункт

Заклади культури
- Районний будинок культури
- Районна бібліотека
- Дитяча бібліотека
- Церква Трьох Святителів

Спортивні споруди
- ДЮСШ
- Стадіон, площею 2,0 га

## Економіка
- Завод «Дипласт», виробництво прес-форм
- Завод «РусТЕН», виробництво трубчастих електронагрівачів
- Сільськогосподарське товариство
- Завод «ЛафаржХолсім»
- Завод «Енермакс», виробництво пиломатеріалів
- Молочний завод

title: Ферзиково

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = Селище
|тип_род         =
|назва           = Ферзиково
|назва ін.       = {{lang-ru|Ферзиково}}
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|карта розташування1= Росія Калузька область
|зображення         = Ferzikovo.jpg
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  = Станція Ферзиково
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = {{RU-KLU}}
|район           = [[Файл:Flag of Ferzikovsky rayon.png|20пкс]] [[Ферзиковський район]]
|міський округ   =
|поселення       =
|рада            = [[сільське поселення «Селище Ферзиково»]]
|код ЗКАТУ       =
|засноване       = [[1874]]
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          = [[2006]]
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 4837 (2017)
|ref-населення   =
|площа           = 6.98
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = 249800<ref>[https://egrp365.ru/reestr?id=g2SIlP Селище Ферзикове]{{ref-ru}}</ref>
|телефонний код  = 48437<ref>[https://www.komandirovka.ru/cities/erzikovo_kaluzh._obl./ Телефонний код селища Ферзикове, Калузької області]{{ref-ru}}</ref>
|координати      =
  |lat_dir = |lat_deg = 54|lat_min = 31|lat_sec = 12
  |lon_dir = |lon_deg = 36|lon_min = 46|lon_sec = 12
  |CoordAddon             =
  |CoordScale             =
|часовий пояс    = UTC+3
|висота          =
|водойма         = [[Мишега]], [[Крекша]]
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
 <!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       =
|ref-фізична р   =
 <!--До центру суб'єкта РФ-->
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       =
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
}}

'''Ферзиково''' ({{lang-ru|Ферзиково}}) — [[селище]] [[Калузька область|Калузької області]] Росії. [[Адміністративний центр]] сільського поселення «Селище Ферзиково» та [[Ферзиковський район|Ферзиковського району]] Калузької області.

== Географія ==
Селище розташоване у північно-західній частині [[Середньоруська височина|Середньоросійської височини]] в межиріччі [[Мишега|Мишеги]] та [[Крекша|Крекші]], за 32 км на схід від Калуги, та у 3 км на південь від автодороги [[Калуга]]—[[Таруса]].

У селищі є залізнична станція [[Московська залізниця|Московської залізниці]] на лінії Калуга—Тула. Залізнична гілка не електрифікована. На залізничній лінії здійснюються пасажирські перевезення місцевого значення. На станції Ферзикове є [[залізничний вокзал]] одноразовою місткістю 30 осіб.

У 2 км до південного заходу від селища Ферзикове в 1962 році було виявлене Миколаївське родовище вишневих глин.

== Клімат ==
Клімат села [[помірно континентальний клімат|помірно континентальний]] з чітко вираженою сезонністю. Характерні ознаки клімату: тепле літо, помірно холодна зі стійким сніговим покривом зима і добре виражені, але менш тривалі перехідні періоди — навесні та восени.

Середня річна температура повітря останніх становить ~ +4,4°С. Найхолодніший місяць року — січень, з температурою повітря −13,5°С. Тривалість безморозного періоду коливається в межах від 99 до 183 діб, в середньому — 149 діб.

Липень — найтепліший місяць року, з середньою температурою близько +23,0°С. В деякі роки в спекотні дні максимальна температура повітря досягала +39°С.

Середньорічна кількість опадів становить 654 мм., за теплий період року — 441 мм, за холодний період року — 213 мм. Зазвичай дві третини опадів випадає в теплий період року (квітень — жовтень) у вигляді дощу, одна третина — взимку, у вигляді снігу.

Середня дата утворення стійкого снігового покриву — 29 листопада, а руйнування — 6 квітня. Середнє число днів зі сніговим покривом — 139. Висота снігового покриву в середньому складає 47 см, в окремі роки доходить до 70 см. Максимальної висоти сніговий покрив досягає в кінці лютого — початку березня.

Число днів з відносною вологістю повітря 80 % і більше за рік становить 125—133.

{{Клімат міста
|Місто_род= Ферзиково
|Джерело=

| Січ_сер=-10.1             | Січ_сер_опади=40
| Лют_сер=-9            | Лют_сер_опади=36
| Бер_сер=-3.5             | Бер_сер_опади=37
| Кві_сер=5.7             | Кві_сер_опади=43
| Тра_сер=12.7             | Тра_сер_опади=46
| Чер_сер=15.8            | Чер_сер_опади=79
| Лип_сер=17.5            | Лип_сер_опади=81
| Сер_сер=16.3            | Сер_сер_опади=72
| Вер_сер=10.9            | Вер_сер_опади=57
| Жов_сер=5.4             | Жов_сер_опади=52
| Лис_сер=-1.9             | Лис_сер_опади=55
| Гру_сер=-6.6             | Гру_сер_опади=57
| Рік_сер=4.4             | Рік_сер_опади=654

| Січ_сер_мін=-13.5         | Січ_сер_макс=-6.6
| Лют_сер_мін=-12.9         | Лют_сер_макс=-5.0
| Бер_сер_мін=-7.4         | Бер_сер_макс=0.4
| Кві_сер_мін=1.0         | Кві_сер_макс=10.3
| Тра_сер_мін=6.7         | Тра_сер_макс=18.7
| Чер_сер_мін=10.1         | Чер_сер_макс=21.5
| Лип_сер_мін=12.0         | Лип_сер_макс=23.0
| Сер_сер_мін=10.7         | Сер_сер_макс=21.9
| Вер_сер_мін=6.1         | Вер_сер_макс=15.7
| Жов_сер_мін=1.8         | Жов_сер_макс=9.0
| Лис_сер_мін=-4.5         | Лис_сер_макс=0.7
| Гру_сер_мін=-9.5         | Гру_сер_макс=-3.7
| Рік_сер_мін=0.1        | Рік_сер_макс=7.2

| Січ_а_мін=          | Січ_а_макс=
| Лют_а_мін=          | Лют_а_макс=
| Бер_а_мін=          | Бер_а_макс=
| Кві_а_мін=          | Кві_а_макс=
| Тра_а_мін=          | Тра_а_макс=
| Чер_а_мін=          | Чер_а_макс=
| Лип_а_мін=          | Лип_а_макс=
| Сер_а_мін=          | Сер_а_макс=
| Вер_а_мін=          | Вер_а_макс=
| Жов_а_мін=          | Жов_а_макс=
| Лис_а_мін=          | Лис_а_макс=
| Гру_а_мін=          | Гру_а_макс=
| Рік_а_мін=          | Рік_а_макс=

| Січ_вода=
| Лют_вода=
| Бер_вода=
| Кві_вода=
| Тра_вода=
| Чер_вода=
| Лип_вода=
| Сер_вода=
| Вер_вода=
| Жов_вода=
| Лис_вода=
| Гру_вода=
| Рік_вода=

| Січ_сонце=          | Січ_дощ=
| Лют_сонце=          | Лют_дощ=
| Бер_сонце=          | Бер_дощ=
| Кві_сонце=          | Кві_дощ=
| Тра_сонце=          | Тра_дощ=
| Чер_сонце=          | Чер_дощ=
| Лип_сонце=          | Лип_дощ=
| Сер_сонце=          | Сер_дощ=
| Вер_сонце=          | Вер_дощ=
| Жов_сонце=          | Жов_дощ=
| Лис_сонце=          | Лис_дощ=
| Гру_сонце=          | Гру_дощ=
| Рік_сонце=          | Рік_дощ=
|br=}}

== Історія ==
Утворене в грудні [[1874]] року, коли була побудована Сизрано-Вяземська залізниця, як селище при залізничній станції.

У 1910—1912 роках в селищі побудовано земську школу та лікарню.

З 1950 року селище є центром Ферзиковського району.

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Селище Ферзиково<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/972212510 |title=Закон Калужской области от 28 декабря 2004 года № 7-ОЗ «Об установлении границ муниципальных образований, расположенных на территории административно-территориальных единиц «Бабынинский район», «Боровский район», «Дзержинский район», «Жиздринский район», «Жуковский район», «Износковский район», «Козельский район», «Малоярославецкий район», «Мосальский район», «Ферзиковский район», «Хвастовичский район», «Город Калуга», «Город Обнинск», и наделении их статусом городского поселения, сельского поселения, городского округа, муниципального района» |access-date=2018-09-19 |archive-date=2018-09-13 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180913185717/http://docs.cntd.ru/document/972212510 |deadlink=no }}</ref>

У 2006 — 2011 роках селище мало статус міського поселення, з 2011 року — сільське поселення «Селище Ферзикове».

== Населення ==
{| align= border="0" cellspacing="2" cellpadding="5" style="border:1px solid #AAAAAA;"
|-bgcolor="#AAAAAA;"
|+ style="font-weight: bold; font-size: 1.1em; margin-bottom: 0.5em"|
|-bgcolor="#C1FFC1"
| 1959<ref>[http://www.demoscope.ru/weekly/ssp/rus59_reg3.php Всесоюзний перепис населення 1959 року. Чисельність сільського населення РРФСР — мешканців сільських населених пунктів — районних центрів за статтю] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190926200723/http://www.demoscope.ru/weekly/ssp/rus59_reg3.php |date=26 вересня 2019 }}{{ref-ru}}</ref> || 1970<ref>[http://www.demoscope.ru/weekly/ssp/rus70_reg3.php Всесоюзний перепис населення 1970 року. Чисельність сільського населення РРФСР — мешканців сільських населених пунктів — районних центрів за статтю] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190926200728/http://www.demoscope.ru/weekly/ssp/rus70_reg3.php |date=26 вересня 2019 }}{{ref-ru}}</ref> || 1979<ref>[http://www.demoscope.ru/weekly/ssp/rus79_reg3.php Всесоюзний перепис населення 1979 року. Чисельність сільського населення РРФСР — мешканців сільських населених пунктів — районних центрів за статтю] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190926200724/http://www.demoscope.ru/weekly/ssp/rus79_reg3.php |date=26 вересня 2019 }}{{ref-ru}}</ref> || 1989<ref>[http://www.demoscope.ru/weekly/ssp/rus89_reg3.php Всесоюзний перепис населення 1989 року. Чисельність сільського населення РРФСР — мешканців сільських населених пунктів — районних центрів за статтю] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190623171944/http://www.demoscope.ru/weekly/ssp/rus89_reg3.php |date=23 червня 2019 }}{{ref-ru}}</ref> || 2002 || 2003 || 2004 || 2006 ||2008 || 2010 || 2011 || 2012 || 2013 || 2014 || 2015 || 2016 || 2017
|- bgcolor="#FFFFFF"
| 1924 ||↗3434 ||↗4330 ||↗4570 ||↘4392 ||↗4458 ||↗4519 ||↘4505 ||↗4805 ||↗4696 ||↗5363 || ↘4755 || ↗4856 || ↘4820 || ↘4655 || ↗4669 || ↗4837
|}

== Інфраструктура ==
;Заклади охорони здоров'я
* Центральна районна лікарня Ферзиковського району
* Аптечний пункт
;Заклади культури
* Районний будинок культури
* Районна бібліотека
* Дитяча бібліотека
* Церква Трьох Святителів
;Спортивні споруди
* ДЮСШ
* Стадіон, площею 2,0 га

== Економіка ==
* Завод «Дипласт», виробництво прес-форм
* Завод «РусТЕН», виробництво трубчастих електронагрівачів
* Сільськогосподарське товариство
* Завод «ЛафаржХолсім»
* Завод «Енермакс», виробництво пиломатеріалів
* Молочний завод

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://ferzadm.ru/ Сільське поселення «Селище Ферзиково»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181103110102/http://www.ferzadm.ru/ |date=3 листопада 2018 }} {{ref-ru}}

{{Портали|Росія|Географія}}
{{Районні центри Калузької області}}
{{Ферзиковський район}}

{{портали|Географія|Соціологія|Політологія|Росія}}
[[Категорія:Районні центри Калузької області]]
[[Категорія:Селища Калузької області]]
[[Категорія:Населені пункти Ферзиковського району]]
[[Категорія:Засновані в Європі 1874]]

title: рос. Ферзиково

рос. Ферзиково: Станція Ферзиково

title: Селище Ферзиково

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Калузька область

Муніципальний район: Ферзиковський район

Поселення: сільське поселення «Селище Ферзиково»

title: Основні дані

Водойма: Мишега, Крекша

Основні дані:
Мапа
· Ферзиково · Ферзиково
Ферзиково у Вікісховищі


text:
# Hynobius
Hynobius ist eine Gattung der Schwanzlurche (Caudata) aus der Familie der Winkelzahnmolche.

## Merkmale
Die Haut dieser Molche ist glatt. Die Extremitäten besitzen jeweils fünf Zehen. Lungen sind vorhanden. Die Zähne des Gaumens sind in einem V-förmigen Winkel aufgereiht. Rippenfurchen und Ohrdrüsenwülste sind gut ausgebildet. Der Schwanz ist seitlich abgeflacht. Die Larven sind limnophil, das heißt die Larvalphase wird in Stillgewässern verbracht.

## Vorkommen
Das Verbreitungsgebiet der Arten dieser Gattung umfasst Japan, Korea, China und den fernen Osten Russlands. Möglicherweise gibt es auch in Zentralasien, auf dem Gebiet der ehemaligen UdSSR zwischen Pamir und Samarqand, Vorkommen.

## Systematik
Die Gattung umfasst 65 Arten:
Stand 7. Oktober 2023
- Hynobius abei Sato, 1934
- Hynobius abuensis Matsui, Okawa, Nishikawa & Tominaga, 2019[5]
- Hynobius akiensis Matsui, Okawa & Nishikawa, 2019[5]
- Hynobius amabensis Sugawara & Nagano, 2023[6]
- Hynobius amakusaensis Nishikawa & Matsui, 2014[7]
- Hynobius amjiensis Gu, 1992
- Hynobius arisanensis Maki, 1922
- Hynobius bakan Matsui, Okawa & Nishikawa, 2019[5]
- Hynobius boulengeri (Thompson, 1912)
- Hynobius chinensis Günther, 1889
- Hynobius dunni Tago, 1931
- Hynobius formosanus Maki, 1922
- Hynobius fossigenus Okamiya, Sugawara, Nagano & Poyarkov, 2018[8]
- Hynobius fucus Lai & Lue, 2008
- Hynobius geiyoensis Sugawara, Naito, Iwata & Nagano, 2022[9]
- Hynobius geojeensis Min & Borzée, 2021[10]
- Hynobius glacialis Lai & Lue, 2008
- Hynobius guabangshanensis Shen, 2004
- Hynobius guttatus Tominaga, Matsui, Tanabe & Nishikawa, 2019[11]
- Hynobius hidamontanus Matsui, 1987
- Hynobius hirosei Lantz, 1931
- Hynobius ikioi Matsui, Nishikawa & Tominaga, 2017[12]
- Hynobius iwami Matsui, Okawa, Nishikawa & Tominaga, 2019[5]
- Hynobius katoi Matsui, Kokuryo, Misawa & Nishikawa, 2004
- Hynobius kimurae Dunn, 1923
- Hynobius kuishiensis Tominaga, Matsui, Tanabe & Nishikawa, 2019[11]
- Hynobius kunibiki Sugawara, Iwata, Yamashita & Nagano, 2021[13]
- Hynobius leechii Boulenger, 1887
- Hynobius lichenatus Boulenger, 1883
- Hynobius maoershanensis Zhou, Jiang & Jiang, 2006
- Hynobius mikawaensis Matsui, Misawa, Nishikawa & Shimada, 2017[14]
- Hynobius miyazakiensis Sugawara, Nagano & Sueyoshi, 2023[6]
- Hynobius nagatoensis Sugawara, Tahara, Matsukoji & Nagano, 2022[15]
- Hynobius naevius (Temminck & Schlegel, 1838)
- Hynobius nebulosus (Temminck & Schlegel, 1838)
- Hynobius nigrescens Stejneger, 1907
- Hynobius nihoensis Sugawara, Nagano & Nakazono, 2022[15]
- Hynobius notialis Min & Borzée, 2021
- Hynobius okiensis Sato, 1940
- Hynobius oni Kanamori, Nishikawa, Matsui & Tanabe, 2022[16]
- Hynobius osumiensis Nishikawa & Matsui, 2014[7]
- Hynobius owariensis Sugawara, Fujitani, Seguchi, Sawahata & Nagano, 2022
- Hynobius oyamai Tominaga, Matsui & Nishikawa, 2019[17]
- Hynobius perplicatus Min & Borzée, 2021
- Hynobius quelpaertensis Mori, 1928
- Hynobius retardatus Dunn, 1923
- Hynobius sematonotos Tominaga, Matsui & Nishikawa, 2019[17]
- Hynobius sengokui Matsui, Misawa, Yoshikawa & Nishikawa, 2022
- Hynobius setoi Matsui, Tanabe & Misawa, 2019[5]
- Hynobius setouchi Matsui, Okawa, Tanabe & Misawa, 2019[5]
- Hynobius shinichisatoi Nishikawa & Matsui, 2014[7]
- Hynobius sonani (Maki, 1922)
- Hynobius stejnegeri Dunn, 1923
- Hynobius sumidai Sugawara, Naito, Iwata & Nagano, 2022
- Hynobius takedai Matsui & Miyazaki, 1984
- Hynobius tokyoensis Tago, 1931
- Hynobius tosashimizuensis Sugawara, Watabe, Yoshikawa & Nagano, 2018[18]
- Hynobius tsuensis Abé, 1922
- Hynobius tsurugiensis Tominaga, Matsui, Tanabe & Nishikawa, 2019[11]
- Hynobius turkestanicus Nikolskii, 1910
- Hynobius unisacculus Min, Baek, Song, Chang & Poyarkov, 2016[19]
- Hynobius utsunomiyaorum Matsui & Okawa, 2019[5]
- Hynobius vandenburghi Dunn, 1923
- Hynobius yangi Kim, Min & Matsui, 2003
- Hynobius yiwuensis Cai, 1985

title: Hynobius

wikitext:
{{Taxobox
| Taxon_WissName   = Hynobius
| Taxon_Rang       = Gattung
| Taxon_Autor      = [[Johann Jakob von Tschudi|Tschudi]], 1838
| Taxon2_WissName  = Hynobiinae
| Taxon2_Rang      = Unterfamilie
| Taxon3_Name      = Winkelzahnmolche
| Taxon3_WissName  = Hynobiidae
| Taxon3_Rang      = Familie
| Taxon4_WissName  = Cryptobranchoidea
| Taxon4_Rang      = Überfamilie
| Taxon5_Name      = Schwanzlurche
| Taxon5_WissName  = Caudata
| Taxon5_Rang      = Ordnung
| Taxon6_Name      = Amphibien
| Taxon6_WissName  = Lissamphibia
| Taxon6_Rang      = ohne Rang
| Bild             = Hynobius arisanensis 40624072.jpg
| Bildbeschreibung = ''Hynobius arisanensis''
}}

'''''Hynobius''''' ist eine Gattung der [[Schwanzlurche]] (Caudata) aus der Familie der [[Winkelzahnmolche]].<ref name="Kuzmin" />

== Merkmale ==
Die Haut dieser Molche ist glatt. Die Extremitäten besitzen jeweils fünf Zehen. Lungen sind vorhanden. Die Zähne des Gaumens sind in einem V-förmigen Winkel aufgereiht. Rippenfurchen und Ohrdrüsenwülste sind gut ausgebildet. Der Schwanz ist seitlich abgeflacht. Die Larven sind [[limnophil]], das heißt die Larvalphase wird in Stillgewässern verbracht.<ref name="Kuzmin" />

== Vorkommen ==
Das Verbreitungsgebiet der Arten dieser Gattung umfasst Japan, Korea, China und den [[Ferner Osten|fernen Osten]] Russlands. Möglicherweise gibt es auch in [[Zentralasien]], auf dem Gebiet der ehemaligen UdSSR zwischen [[Pamir (Gebirge)|Pamir]] und [[Samarqand]], Vorkommen.<ref name="ASW" />

== Systematik ==
[[Datei:Abe's salamander, Hynobius abei.jpg|mini|rechts|''[[Hynobius abei]]'' – vom Aussterben bedroht, in Japan endemisch<ref name="iucnabei" />]]
[[Datei:Morphological comparison of the Hynobius kimurae–H. boulengeri species complex members.png|mini|rechts|Morphologie-Vergleich der Arten
''[[Hynobius boulengeri]]'' (links),
 ''[[Hynobius kimurae]]'' (Mitte) und
''[[Hynobius fossigenus]]'' (rechts)]]
[[Datei:おおいたさんしょううお.jpg|mini|rechts|''[[Hynobius dunni]]'' – stark gefährdet, in Japan endemisch<ref name="iucndunni" />]]
[[Datei:Hynobius kimurae (cropped) edit.jpg|miniatur|''[[Hynobius kimurae]]'', Larve]]
Die Gattung umfasst 65 Arten:<ref name="ASW" />

Stand 7. Oktober 2023
* ''[[Hynobius abei]]'' {{Person|Sato}}, 1934
* ''[[Hynobius abuensis]]'' {{Person|Matsui}}, {{Person|Okawa}}, {{Person|Nishikawa}} & {{Person|Tominaga}}, 2019<ref name="Matsui 2019"/>
* ''[[Hynobius akiensis]]'' {{Person|Matsui}}, {{Person|Okawa}} & {{Person|Nishikawa}}, 2019<ref name="Matsui 2019"/>
* ''[[Hynobius amabensis]]'' Sugawara & Nagano, 2023<ref name="Sugawara 2023" />
* ''[[Hynobius amakusaensis]]'' {{Person|Nishikawa}} & {{Person|Matsui}}, 2014<ref name="Nishikawa 2014"/>
* ''[[Hynobius amjiensis]]'' {{Person|Gu}}, 1992
* ''[[Hynobius arisanensis]]'' {{Person|Maki}}, 1922
* ''[[Hynobius bakan]]'' {{Person|Matsui}}, {{Person|Okawa}} & {{Person|Nishikawa}}, 2019<ref name="Matsui 2019"/>
* ''[[Hynobius boulengeri]]'' ({{Person|Thompson}}, 1912)
* ''[[Hynobius chinensis]]'' {{Person|Günther}}, 1889
* ''[[Hynobius dunni]]'' {{Person|Tago}}, 1931
* ''[[Hynobius formosanus]]'' {{Person|Maki}}, 1922
* ''[[Hynobius fossigenus]]'' {{Person|Okamiya}}, {{Person|Sugawara}}, {{Person|Nagano}} & {{Person|Poyarkov}}, 2018<ref name="Okamiya 2018"/>
* ''[[Hynobius fucus]]'' {{Person|Lai}} & {{Person|Lue}}, 2008
* ''[[Hynobius geiyoensis]]'' {{Person|Sugawara}}, {{Person|Naito}}, {{Person|Iwata}} & {{Person|Nagano}}, 2022<ref name="Sugawara" />
* ''[[Hynobius geojeensis]]'' {{Person|Min}} & {{Person|Borzée}}, 2021<ref name="Min" />
* ''[[Hynobius glacialis]]'' {{Person|Lai}} & {{Person|Lue}}, 2008
* ''[[Hynobius guabangshanensis]]'' {{Person|Shen}}, 2004
* ''[[Hynobius guttatus]]'' {{Person|Tominaga}}, {{Person|Matsui}}, {{Person|Tanabe}} & {{Person|Nishikawa}}, 2019<ref name="Tanabe 2019" />
* ''[[Hynobius hidamontanus]]'' {{Person|Matsui}}, 1987
* ''[[Hynobius hirosei]]'' {{Person|Lantz}}, 1931
* ''[[Hynobius ikioi]]'' {{Person|Matsui}}, {{Person|Nishikawa}} & {{Person|Tominaga}}, 2017<ref name="Matsui 2017"/>
* ''[[Hynobius iwami]]'' {{Person|Matsui}}, {{Person|Okawa}}, {{Person|Nishikawa}} & {{Person|Tominaga}}, 2019<ref name="Matsui 2019"/>
* ''[[Hynobius katoi]]'' {{Person|Matsui}}, {{Person|Kokuryo}}, {{Person|Misawa}} & {{Person|Nishikawa}}, 2004
* ''[[Hynobius kimurae]]'' {{Person|Dunn}}, 1923
* ''[[Hynobius kuishiensis]]'' {{Person|Tominaga}}, {{Person|Matsui}}, {{Person|Tanabe}} & {{Person|Nishikawa}}, 2019<ref name="Tanabe 2019" />
* ''[[Hynobius kunibiki]]'' Sugawara, Iwata, Yamashita & Nagano, 2021<ref name="Sugawara 2021" />
* ''[[Hynobius leechii]]'' {{Person|Boulenger}}, 1887
* ''[[Hynobius lichenatus]]'' {{Person|Boulenger}}, 1883
* ''[[Hynobius maoershanensis]]'' {{Person|Zhou}}, {{Person|Jiang}} & {{Person|Jiang}}, 2006
* ''[[Hynobius mikawaensis]]'' {{Person|Matsui}}, {{person|Misawa}}, {{Person|Nishikawa}} & {{Person|Shimada}}, 2017<ref name="Misawa 2017"/>
* ''[[Hynobius miyazakiensis]]'' Sugawara, Nagano & Sueyoshi, 2023<ref name="Sugawara 2023" />
* ''[[Hynobius nagatoensis]]'' Sugawara, Tahara, Matsukoji & Nagano, 2022<ref name="Tahara 2022" />
* ''[[Hynobius naevius]]'' ({{Person|Temminck}} & {{Person|Schlegel}}, 1838)
* ''[[Hynobius nebulosus]]'' ({{Person|Temminck}} & {{Person|Schlegel}}, 1838)
* ''[[Hynobius nigrescens]]'' {{person|Stejneger}}, 1907
* ''[[Hynobius nihoensis]]'' {{person|Sugawara}}, {{Person|Nagano}} & {{Person|Nakazono}}, 2022<ref name="Tahara 2022" />
* ''[[Hynobius notialis]]'' {{Person|Min}} & {{Person|Borzée}}, 2021
* ''[[Hynobius okiensis]]'' {{Person|Sato}}, 1940
* ''[[Hynobius oni]]'' {{Person|Kanamori}}, {{Person|Nishikawa}}, {{Person|Matsui}} & {{Person|Tanabe}}, 2022<ref name="Kanamori 2022" />
* ''[[Hynobius osumiensis]]'' {{Person|Nishikawa}} & {{Person|Matsui}}, 2014<ref name="Nishikawa 2014"/>
* ''[[Hynobius owariensis]]'' {{Person|Sugawara}}, {{Person|Fujitani}}, {{Person|Seguchi}}, {{Person|Sawahata}} & {{Person|Nagano}}, 2022
* ''[[Hynobius oyamai]]'' {{Person|Tominaga}}, {{Person|Matsui}} & {{Person|Nishikawa}}, 2019<ref name="Tominaga 2019"/>
* ''[[Hynobius perplicatus]]'' {{Person|Min}} & {{Person|Borzée}}, 2021
* ''[[Hynobius quelpaertensis]]'' {{Person|Mori}}, 1928
* ''[[Hynobius retardatus]]'' {{Person|Dunn}}, 1923
* ''[[Hynobius sematonotos]]'' {{Person|Tominaga}}, {{Person|Matsui}} & {{Person|Nishikawa}}, 2019<ref name="Tominaga 2019"/>
* ''[[Hynobius sengokui]]'' {{Person|Matsui}}, {{Person|Misawa}}, {{Person|Yoshikawa}} & {{Person|Nishikawa}}, 2022
* ''[[Hynobius setoi]]'' {{Person|Matsui}}, {{Person|Tanabe}} & {{Person|Misawa}}, 2019<ref name="Matsui 2019"/>
* ''[[Hynobius setouchi]]'' {{Person|Matsui}}, {{Person|Okawa}}, {{Person|Tanabe}} & {{Person|Misawa}}, 2019<ref name="Matsui 2019"/>
* ''[[Hynobius shinichisatoi]]'' {{Person|Nishikawa}} & {{Person|Matsui}}, 2014<ref name="Nishikawa 2014"/>
* ''[[Hynobius sonani]]'' ({{Person|Maki}}, 1922)
* ''[[Hynobius stejnegeri]]'' {{Person|Dunn}}, 1923
* ''[[Hynobius sumidai]]'' {{Person|Sugawara}}, {{Person|Naito}}, {{Person|Iwata}} & {{Person|Nagano}}, 2022
* ''[[Hynobius takedai]]'' {{Person|Matsui}} & {{Person|Miyazaki}}, 1984
* ''[[Hynobius tokyoensis]]'' {{Person|Tago}}, 1931
* ''[[Hynobius tosashimizuensis]]'' {{Person|Sugawara}}, {{Person|Watabe}}, {{Person|Yoshikawa}} & {{Person|Nagano}}, 2018<ref name="Sugawara 2018"/>
* ''[[Hynobius tsuensis]]'' {{Person|Abé}}, 1922
* ''[[Hynobius tsurugiensis]]'' {{Person|Tominaga}}, {{Person|Matsui}}, {{Person|Tanabe}} & {{Person|Nishikawa}}, 2019<ref name="Tanabe 2019" />
* ''[[Hynobius turkestanicus]]'' {{Person|Nikolskii}}, 1910
* ''[[Hynobius unisacculus]]'' {{Person|Min}}, {{Person|Baek}}, {{Person|Song}}, {{Person|Chang}} & {{Person|Poyarkov}}, 2016<ref name="Min 2016"/>
* ''[[Hynobius utsunomiyaorum]]'' {{Person|Matsui}} & {{Person|Okawa}}, 2019<ref name="Matsui 2019"/>
* ''[[Hynobius vandenburghi]]'' {{Person|Dunn}}, 1923
* ''[[Hynobius yangi]]'' {{Person|Kim}}, {{Person|Min}} & {{Person|Matsui}}, 2003
* ''[[Hynobius yiwuensis]]'' {{Person|Cai}}, 1985

== Einzelnachweise ==
<references>
<ref name="Kuzmin">Sergius L. Kuzmin: ''Die Amphibien Russlands und angrenzender Gebiete.'' (= ''Die Neue Brehm-Bücherei.'' Band 627). Westarp Wissenschaften, Magdeburg 1995, ISBN 3-89432-457-0.</ref>
<ref name="ASW">Darrel R. Frost: [https://amphibiansoftheworld.amnh.org/Amphibia/Caudata/Hynobiidae/Hynobiinae/Hynobius ''Hynobius Tschudi, 1838'']. Amphibian Species of the World: An Online Reference. Version 6.1. American Museum of Natural History, New York 1998–2022, abgerufen am 30. August 2022.</ref>
<ref name="Nishikawa 2014">Kanto Nishikawa & Masafumi Matsui: ''Three new species of the salamander genus Hynobius (Amphibia, Urodela, Hynobiidae) from Kyushu, Japan.'' [[Zootaxa]], 3852, S. 203–226, 2014</ref>
<ref name="Min 2016">M.-S. Min, H.-J. Baek, J.-Y. Song, M. H. Chang, and N. A. Poyarkov, Jr. 2016. ''A new species of salamander of the genus Hynobius (Amphibia, Caudata, Hynobiidae) from South Korea.'' Zootaxa, 4169, S. 475–503, 2016</ref>
<ref name="Matsui 2017">Masafumi Matsui, Kanto Nishikawa & Atsushi Tominaga: ''Taxonomic relationships of Hynobius stejnegeri and H. yatsui, with description of the Amber-Colored Salamander from Kyushu, Japan (Amphibia: Caudata).'' Zoological Science, 34, S. 538–545, Tokio 2017</ref>
<ref name="Misawa 2017">Masafumi Matsui, Y. Misawa, Kanto Nishikawa & T. Shimada: ''A new species of lentic breeding salamander (Amphibia, Caudata) from central Japan.'' [[Current Herpetology]], 36, S. 116–126, Kyoto 2017</ref>
<ref name="Sugawara 2018">H. Sugawara, T. Watabe, T. Yoshikawa & M. Nagano: ''Morphological and molecular analyses of Hynobius dunni reveal a new species from Shikoku, Japan.'' Herpetologica, 74, S. 159–168, 2018</ref>
<ref name="Okamiya 2018">H. Okamiya, H. Sugawara, M. Nagano, and N. A. Poyarkov, Jr.: ''An integrative taxonomic analysis reveals a new species of lotic Hynobius salamander from Japan.'' PeerJ, 5084, S. 1–40, 2018</ref>
<ref name="Matsui 2019">Masafumi Matsui, H. Okawa, Kanto Nishikawa, G. Aoki, K. Eto, N. Yoshikawa, S. Tanabe, Y. Misawa & Atsushi Tominaga: ''Systematics of the widely distributed Japanese Clouded Salamander, Hynobius nebulosus (Amphibia: Caudata: Hynobiidae), and its closest relatives.'' [[Current Herpetology]], 38, S. 32–90, Kyoto 2019 </ref>
<ref name="Tominaga 2019">Atsushi Tominaga, Masafumi Matsui & Kanto Nishikawa: ''Two new species of lotic breeding salamanders (Amphibia, Caudata, Hynobiidae) from western Japan.'' Zootaxa, 4550, 4, S. 525–544, 2019 </ref>
<ref name="iucnabei">{{IUCN|ID=10613|ScientificName=Hynobius abei}}</ref>
<ref name="iucndunni">{{IUCN|ID=10614|ScientificName=Hynobius dunni}}</ref>
<ref name="Tanabe 2019">
Atsushi Tominaga, Masafumi Matsui, Shingo Tanabe & Kanto Nishikawa: ''A revision of Hynobius stejnegeri, a lotic breeding salamander from western Japan, with a description of three new species (Amphibia, Caudata, Hynobiidae).'' Zootaxa, 4651, S. 401–433.</ref>
<ref name="Kanamori 2022">S. Kanamori, K. Nishikawa, M. Matsui & S. Tanabe: ''A new species of lotic breeding salamander (Amphibia, Caudata, Hynobiidae) from Shikoku, Japan.'' PeerJ, 10 (e13891), 2022, S. 1–30. {{DOI|10.7717/peerj.13891}}.</ref>
<ref name="Sugawara">H. Sugawara, J. Naito, T. Iwata, and M. Nagano: ''Molecular phylogenetic and morphological problems of the Aki Salamander Hynobius akiensis: Description of two new species from Chugoku, Japan.'' Bulletin of the Kanagawa Prefectural Museum (Natural Science) 51, 2022, S. 35–46.</ref>
<ref name="Min">A. Borzée & M.-S. Min: ''Disentangling the impacts of speciation, sympatry and the island effect on the morphology of seven Hynobius sp. salamanders.'' Animals 11, 187, Basel 2021, S. 1–36. {{DOI|10.3390/ani11010187}}.</ref>
<ref name="Tahara 2022">H. Sugawara, Y. Tahara, S. Nakazono, T. Matsukoji & M. Nagano: ''Taxonomic revision of the Yamaguchi Salamander Hynobius bakan: Description of two new species from Chugoku and Kyushu, Japan.'' Science Report of the Yokosuka City Museum, 69. 2022, S. 1–17.</ref>
<ref name="Sugawara 2021">H. Sugawara, T. Iwata, H. Yamashita & M. Nagano: ''Taxonomic reassessment of the Izumo lineage of Hynobius utsunomiyaorum: Description of a new species from Chugoku, Japan.'' Animals. Basel, Switzerland, 11, 2187, 2021, S. 1–19. {{DOI|10.3390/ani11082187}}.</ref>
<ref name="Sugawara 2023">H. Sugawara, T. Sueyoshi & M. Nagano: ''Taxonomic re-evaluation of the Oita salamander Hynobius dunni: Description of two new species from Kyushu, Japan.'' Science Report of the Yokosuka City Museum, 70, 2023, S. 63–79.</ref>
</references>

== Weblinks ==
{{commonscat|Hynobius|''Hynobius''}}
* Darrel R. Frost: [https://amphibiansoftheworld.amnh.org/Amphibia/Caudata/Hynobiidae/Hynobiinae/Hynobius ''Hynobius Tschudi, 1838'']. Amphibian Species of the World: An Online Reference. Version 6.1. American Museum of Natural History, New York 1998–2022, abgerufen am 30. August 2022.

[[Kategorie:Winkelzahnmolche]]
[[Kategorie:Hynobiidae]]

title: Hynobius

ohne Rang: Amphibien (Lissamphibia)

Ordnung: Schwanzlurche (Caudata)

Überfamilie: Cryptobranchoidea

Familie: Winkelzahnmolche (Hynobiidae)

Unterfamilie: Hynobiinae

Gattung: Hynobius


text:
# Ministre chargé des Victimes
Le gouvernement français peut avoir un ministre chargé des victimes, ou un ministre délégué ou secrétaire d'État.

## Historique
Au XXe siècle, ce portefeuille est associé à celui des Anciens combattants. Au XXIe siècle, le secrétariat d'État aux Droits des victimes, placé sous l'autorité du Garde des sceaux, existe du 30 mars 2004 au 31 mai 2005 durant le troisième gouvernement de Jean-Pierre Raffarin. Nicole Guedj, avocate et femme politique, élue de l'UMP, occupe ce poste. Le 11 février 2016 durant le deuxième gouvernement de Manuel Valls, Juliette Méadel est nommée secrétaire d’État chargée des victimes, placée sous l'autorité du Premier ministre. Le portefeuille est dédié aux victimes des attentats terroristes qui ont endeuillé la France en 2015, il s'agit plus d'un poste de coordination que d'une administration à proprement parler.
Ce ministère n'est pas reconduit en 2017 dans le gouvernement Édouard Philippe .

## Administration
Un  secrétariat général à l'aide aux victimes est créé en 2017, il était placé sous l'autorité du Premier ministre et rattaché au secrétaire général du Gouvernement. Il est remplacé après l'alternance par un délégué interministériel à l'aide aux victimes (DIAV).

## Liste
| Ministre                                                                                | Ministre                        | Parti                           | Intitulé                                                                                | Ministre de Tutelle             | Ministre de Tutelle             | Intitulé                                 | Début                           | Fin                             | Gouvernement                    |
| Présidence de Charles de Gaulle                                                                       | Présidence de Charles de Gaulle | Présidence de Charles de Gaulle | Présidence de Charles de Gaulle                                                                          | Présidence de Charles de Gaulle | Présidence de Charles de Gaulle | Présidence de Charles de Gaulle          | Présidence de Charles de Gaulle | Présidence de Charles de Gaulle | Présidence de Charles de Gaulle |
| ----------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------------------------- | ------------------------------- | -------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------------------------- | ------------------------------- | ---------------------------------------- | ------------------------------- | ------------------------------- | ------------------------------- |
|                                                                                | Alexandre Sanguinetti           | UNR-UDT                         | Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre                                                   | Plein exercice                  | Plein exercice                  | 8 janvier 1966                           | 1er avril 1967                  | Pompidou III                    |                                 |
|                                                                                | Henri Duvillard                 | UNR-UDT, UD-Ve                  | Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre                                                   | Plein exercice                  | Plein exercice                  | 6 avril 1967                             | 10 juillet 1968                 | Pompidou IV                     |                                 |
| UD-Ve, UDR                                                                                | Henri Duvillard                 | 10 juillet 1968                 | Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre                                                   | Plein exercice                  | Plein exercice                  | 20 juin 1969                             | Couve de Murville               |                                 |                                 |
| Présidence de Georges Pompidou                                                                        |                                 |                                 |                                                                                |                                 |                                 |                                          |                                 |                                 |                                 |
|                                                                                | Henri Duvillard                 | UDR                             | Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre                                                   | Plein exercice                  | Plein exercice                  | Plein exercice                           | 20 juin 1969                    | 5 juillet 1972                  | Chaban-Delmas                   |
|                                                                                |                                 |                                 |                                                                                |                                 |                                 |                                          |                                 |                                 |                                 |
|                                                                                | André Bord                      | UDR                             | Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre                                                   | Plein exercice                  | Plein exercice                  | Plein exercice                           | 2 avril 1973                    | 27 février 1974                 | Messmer II                      |
| Secrétaire d'État auprès du ministre des Armées, chargé des Anciens combattants et Victimes de guerre | André Bord                      | UDR                             |                                                                                | Robert Galley                   | Ministre des Armées             | 27 février 1974                          | 27 mai 1974                     | Messmer III                     |                                 |
|                                                                                |                                 |                                 |                                                                                |                                 |                                 |                                          |                                 |                                 |                                 |
| Présidence de François Mitterrand                                                                     |                                 |                                 |                                                                                |                                 |                                 |                                          |                                 |                                 |                                 |
|                                                                                | Jean Laurain                    | PS                              | Secrétaire d'État auprès du ministre de la Défense, chargé des Anciens combattants et Victimes de guerre |                                 | Charles Hernu                   | Ministre de la Défense                   | 17 juillet 1984                 | 20 mars 1986                    | Fabius                          |
|                                                                                | Jean Laurain                    | PS                              | Secrétaire d'État auprès du ministre de la Défense, chargé des Anciens combattants et Victimes de guerre | Paul Quilès                     |                                 | Ministre de la Défense                   | 17 juillet 1984                 | 20 mars 1986                    | Fabius                          |
|                                                                                |                                 |                                 |                                                                                |                                 |                                 |                                          |                                 |                                 |                                 |
|                                                                                | André Méric                     | PS                              | Secrétaire d'État, chargé des Anciens combattants et Victimes de guerre                                  | Plein exercice                  | Plein exercice                  | Plein exercice                           | 23 juin 1988                    | 15 mai 1991                     | Rocard II                       |
|                                                                                | Louis Mexandeau                 | PS                              | Secrétaire d'État, chargé des Anciens combattants et Victimes de guerre                                  | Plein exercice                  | Plein exercice                  | Plein exercice                           | 15 mai 1991                     | 2 avril 1992                    | Cresson                         |
| 2 avril 1992                                                                                | Louis Mexandeau                 | PS                              | Secrétaire d'État, chargé des Anciens combattants et Victimes de guerre                                  | Plein exercice                  | Plein exercice                  | Plein exercice                           | 29 mars 1993                    | Bérégovoy                       |                                 |
|                                                                                | Philippe Mestre                 | UDF-AD                          | Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre                                                   | Plein exercice                  | Plein exercice                  | Plein exercice                           | 29 mars 1993                    | 11 mai 1995                     | Balladur                        |
| Présidence de Jacques Chirac                                                                          |                                 |                                 |                                                                                |                                 |                                 |                                          |                                 |                                 |                                 |
|                                                                                | Pierre Pasquini                 | RPR                             | Ministre délégué auprès du Premier ministre, chargé des Anciens combattants et Victimes de guerre        |                                 | Alain Juppé                     | Premier ministre                         | 17 mai 1995                     | 7 novembre 1995                 | Juppé I                         |
| Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre                                                | Pierre Pasquini                 | RPR                             | Plein exercice                                                                                | Plein exercice                  | Plein exercice                  | 7 novembre 1995                          | 2 juin 1997                     | Juppé II                        |                                 |
|                                                                                |                                 |                                 |                                                                                |                                 |                                 |                                          |                                 |                                 |                                 |
|                                                                                | Nicole Guedj                    | UMP                             | Secrétaire d'État auprès du Garde des sceaux, ministre de la Justice, chargée des Droits des victimes    |                                 | Dominique Perben                | Garde des sceaux, ministre de la Justice | 30 mars 2004                    | 31 mai 2005                     | Raffarin III                    |
|                                                                                |                                 |                                 |                                                                                |                                 |                                 |                                          |                                 |                                 |                                 |
| Présidence de François Hollande                                                                       |                                 |                                 |                                                                                |                                 |                                 |                                          |                                 |                                 |                                 |
|                                                                                | Delphine Batho                  | PS                              | Ministre déléguée auprès de la garde des Sceaux, ministre de la Justice                                  |                                 | Christiane Taubira              | Garde des sceaux, ministre de la Justice | 16 mai 2012                     | 18 juin 2012                    | Ayrault I                       |
|                                                                                | Juliette Méadel                 | PS                              | Secrétaire d'État auprès du Premier ministre, chargée de l'Aide aux victimes                             |                                 | Manuel Valls                    | Premier ministre                         | 11 février 2016                 | 6 décembre 2016                 | Valls II                        |
|                                                                                | Juliette Méadel                 | PS                              | Secrétaire d'État auprès du Premier ministre, chargée de l'Aide aux victimes                             | Bernard Cazeneuve               | 6 décembre 2016                 | Premier ministre                         | 10 mai 2017                     | Cazeneuve                       |                                 |

wikiname: frwiki

title: Ministre chargé des Victimes

in_language: fr

wikitext:
Le gouvernement français peut avoir un '''ministre chargé des victimes''', ou un ministre délégué ou secrétaire d'État.

{{Infobox Poste politique
 | nom                  = Secrétaire d'État auprès du Premier ministre, chargée de l'aide aux victimes
''(appellation en 2017)''
 | logo                 =
 | logo légende         =
 | logo taille          =
 | image                = Juliette Méadel.jpg
 | image légende        = [[Juliette Méadel]], dernière titulaire.
 | titulaire actuel     =
 | accord titulaire actuel = f
 | depuis               =
 | création             = {{date|8 janvier 1966}}
 | mandant              =
 | durée mandat         =
 | abrogation           = {{date|10 mai 2017}}
 | prem titulaire       = [[Alexandre Sanguinetti]]
 | accord prem titulaire = m
 | der titulaire        = [[Juliette Méadel]]
 | accord der titulaire = f
 | salaire              =
 | site web             =
 | légende              =
}}

== Historique ==
Au {{S-|XX}}, ce portefeuille est associé à [[Liste des ministres et secrétaires d'État français des Anciens combattants|celui des Anciens combattants]]. Au {{S-|XXI}}, le secrétariat d'État aux Droits des victimes, placé sous l'autorité du [[Ministre de la Justice (France)|Garde des sceaux]], existe du {{date-|30|mars|2004}} au {{date-|31|mai|2005}} durant le [[Gouvernement Jean-Pierre Raffarin (3)|troisième gouvernement de Jean-Pierre Raffarin]]. [[Nicole Guedj]], avocate et femme politique, élue de l'[[Union pour un mouvement populaire|UMP]], occupe ce poste. Le {{date|11|février|2016}} durant le [[Gouvernement Manuel Valls (2)|deuxième gouvernement de Manuel Valls]], [[Juliette Méadel]] est nommée secrétaire d’État chargée des victimes, placée sous l'autorité du [[Premier ministre français|Premier ministre]]. Le portefeuille est dédié aux victimes des [[Attentats du 13 novembre 2015 en France|attentats terroristes]] qui ont endeuillé la France en 2015, il s'agit plus d'un poste de coordination que d'une administration à proprement parler<ref>{{Article|titre=Un ministre des «  victimes  », pour quoi faire ?|auteur1=Nicolas Chapuis|auteur2=Yves-Michel Riols|date=3 mars 2016|périodique=Le Monde|url=https://www.lemonde.fr/politique/article/2016/03/03/un-ministre-des-victimes-pour-quoi-faire_4875691_823448.html}}</ref>.

Ce ministère n'est pas reconduit en 2017 dans le {{page h'|Gouvernement Édouard Philippe|gouvernement Édouard Philippe}} <ref>{{lien web|url=https://www.francetvinfo.fr/faits-divers/terrorisme/attaques-du-13-novembre-a-paris/victimes-des-attentats-a-paris/disparition-du-secretariat-d-etat-a-l-aide-aux-victimes-on-le-vit-comme-un-retour-en-arriere_2276555.html|titre=Disparition du secrétariat général à l'aide aux victimes : "On le vit comme un retour en arrière"|éditeur=francetvinfo.fr|date=11 juillet 2017|auteur=Delphine Gotchaux|consulté le=12 juillet 2017}}</ref>.

== Administration ==
Un  secrétariat général à l'aide aux victimes est créé en 2017, il était placé sous l'autorité du Premier ministre et rattaché au [[Secrétariat général du Gouvernement (France)|secrétaire général du Gouvernement]]<ref>{{Légifrance|base=JORF|numéro=PRMX1703065D|texte=Décret {{numéro|2017-143}} du 8 février 2017 portant création du comité interministériel de l'aide aux victimes et du secrétariat général à l'aide aux victimes}}</ref>. Il est remplacé après l'alternance par un délégué interministériel à l'aide aux victimes (DIAV)<ref>{{Légifrance|base=JORF|numéro=JUST1721698D|texte=Décret {{numéro|2017-1240}} du 7 août 2017 relatif au délégué interministériel à l'aide aux victimes}}</ref>.

== Liste ==
{| class="wikitable" style="width:100%;"
|+ Liste des ministres et secrétaires d'État chargés des Victimes<ref>{{lien web|titre=Présidents de la République et Gouvernements sous la V{{e}} République|url=http://www.assemblee-nationale.fr/histoire/gvt5rep.asp|site=www.assemblee-nationale.fr}}</ref>
! colspan="2" |Ministre
!Parti
! scope="col" | Intitulé
! colspan="2" |Ministre de Tutelle
!Intitulé
! scope="col" | Début
!Fin
! scope="col" | Gouvernement
|-
! colspan="10" |''[[Présidence de Charles de Gaulle]]''
|-
| {{Infobox Parti politique français/couleurs|UNR}} |
| [[Alexandre Sanguinetti]]
|[[Union pour la nouvelle République|UNR-UDT]]
| rowspan="3" | ''Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre''
| colspan="2" rowspan="3" {{N/A|Plein exercice}}
| {{date-|8 janvier 1966}}
|{{date-|1 avril 1967}}
| [[Gouvernement Pompidou III|Pompidou III]]
|-
| rowspan="2"{{Infobox Parti politique français/couleurs|UNR}} |
| rowspan="2" | [[Henri Duvillard (homme politique)|Henri Duvillard]]
|[[Union pour la nouvelle République|UNR-UDT]], [[Union des démocrates pour la République|UD-Ve]]
| {{date-|6 avril 1967}}
|{{date-|10 juillet 1968}}
| [[Gouvernement Pompidou IV|Pompidou IV]]
|-
|[[Union des démocrates pour la République|UD-Ve]], [[Union des démocrates pour la République|UDR]]
| {{date-|10 juillet 1968}}
|{{date-|20 juin 1969}}
| [[Gouvernement Couve de Murville|Couve de Murville]]
|-
! colspan="10" |''[[Présidence de Georges Pompidou]]''
|-
| {{Infobox Parti politique français/couleurs|UNR}} |
|[[Henri Duvillard (homme politique)|Henri Duvillard]]
|[[Union des démocrates pour la République|UDR]]
|''Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre''
| colspan="3" {{N/A|Plein exercice}}
|{{date-|20 juin 1969}}
|{{date-|5 juillet 1972}}
|[[Gouvernement Chaban-Delmas|Chaban-Delmas]]
|-
| colspan="10" |
|-
| rowspan="2" {{Infobox Parti politique français/couleurs|UDR}} |
| rowspan="2" | [[André Bord]]
| rowspan="2" |[[Union des démocrates pour la République|UDR]]
|''Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre''
| colspan="3" {{N/A|Plein exercice}}
| {{date-|2 avril 1973}}
|{{date-|27 février 1974}}
| [[Gouvernement Messmer II|Messmer II]]
|-
| ''Secrétaire d'État auprès du ministre des Armées, chargé des Anciens combattants et Victimes de guerre''
|{{Infobox Parti politique français/couleurs|UNR}} |
|[[Robert Galley]]
|''Ministre des Armées''
| {{date-|27 février 1974}}
|{{date-|27 mai 1974}}
| [[Gouvernement Messmer III|Messmer III]]
|-
| colspan="10" |
|-
! colspan="10" |''[[Présidence de François Mitterrand]]''
|-
| rowspan="2" {{Infobox Parti politique français/couleurs|PS}} |
| rowspan="2" | [[Jean Laurain]]
| rowspan="2" |[[Parti socialiste (France)|PS]]
| rowspan="2" | ''Secrétaire d'État auprès du ministre de la Défense, chargé des Anciens combattants et Victimes de guerre''
| {{Infobox Parti politique français/couleurs|PS}} |
|[[Charles Hernu]]
| rowspan="2" |''Ministre de la Défense''
| rowspan="2" |{{date-|17 juillet 1984}}
| rowspan="2" |{{date-|20 mars 1986}}
| rowspan="2" |[[Gouvernement Fabius|Fabius]]
|-
|{{Infobox Parti politique français/couleurs|PS}} |
|[[Paul Quilès]]
|-
| colspan="10" |
|-
|{{Infobox Parti politique français/couleurs|PS}} |
| [[André Méric (homme politique)|André Méric]]
|[[Parti socialiste (France)|PS]]
| rowspan="3" | ''Secrétaire d'État, chargé des Anciens combattants et Victimes de guerre''
| colspan="3" rowspan="4" {{N/A|Plein exercice}}
| {{date-|23 juin 1988}}
|{{date-|15 mai 1991}}
| [[Gouvernement Rocard II|Rocard II]]
|-
| rowspan="2" {{Infobox Parti politique français/couleurs|PS}} |
| rowspan="2" | [[Louis Mexandeau]]
| rowspan="2" |[[Parti socialiste (France)|PS]]
| {{date-|15 mai 1991}}
|{{date-|2 avril 1992}}
| [[Gouvernement Cresson|Cresson]]
|-
| {{date-|2 avril 1992}}
|{{date-|29 mars 1993}}
| [[Gouvernement Bérégovoy|Bérégovoy]]
|-
| {{Infobox Parti politique français/couleurs|UDF}} |
| [[Philippe Mestre]]
|[[Union pour la démocratie française|UDF]]-AD
| ''Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre''
| {{date-|29 mars 1993}}
|{{date-|11 mai 1995}}
| [[Gouvernement Balladur|Balladur]]
|-
! colspan="10" |''[[Présidence de Jacques Chirac]]''
|-
| rowspan="2" {{Infobox Parti politique français/couleurs|RPR}} |
| rowspan="2" | [[Pierre Pasquini]]
| rowspan="2" |[[Rassemblement pour la République|RPR]]
| ''Ministre délégué auprès du Premier ministre, chargé des Anciens combattants et Victimes de guerre''
|{{Infobox Parti politique français/couleurs|RPR}} |
|[[Alain Juppé]]
|''Premier ministre''
| {{date-|17 mai 1995}}
|{{date-|7 novembre 1995}}
| [[Gouvernement Juppé I|Juppé I]]
|-
| ''Ministre des Anciens combattants et Victimes de guerre''
| colspan="3" {{N/A|Plein exercice}}
| {{date-|7 novembre 1995}}
|{{date-|2 juin 1997}}
| [[Gouvernement Juppé II|Juppé II]]
|-
| colspan="10" |
|-
| {{Infobox Parti politique français/couleurs|UMP}} |
| [[Nicole Guedj]]
|[[Union pour un mouvement populaire|UMP]]
| ''Secrétaire d'État auprès du Garde des sceaux, ministre de la Justice, chargée des Droits des victimes''
| {{Infobox Parti politique français/couleurs|UMP}} |
|[[Dominique Perben]]
|''Garde des sceaux, ministre de la Justice''
|{{date-|30 mars 2004}}
|{{date-|31 mai 2005}}
|[[Gouvernement Raffarin III|Raffarin III]]
|-
| colspan="10" |
|-
! colspan="10" |''[[Présidence de François Hollande]]''
|-
| {{Infobox Parti politique français/couleurs|PS}} |
| [[Delphine Batho]]
|[[Parti socialiste (France)|PS]]
| ''Ministre déléguée auprès de la garde des Sceaux, ministre de la Justice<ref>{{Légifrance|base=JORF|numéro=JUDX1224842D|titre=Décret {{numéro|2012-794}} du 8 juin 2012 relatif aux attributions de la ministre déléguée auprès de la Garde des Sceaux, ministre de la Justice}}</ref>''
| {{Infobox Parti politique français/couleurs|Walwari}} |
|[[Christiane Taubira]]
|''Garde des sceaux, ministre de la Justice''
| {{date-|16 mai 2012}}
|{{date-|18 juin 2012}}
| [[Gouvernement Ayrault I|Ayrault I]]
|-
| rowspan="2" {{Infobox Parti politique français/couleurs|PS}} |
| rowspan="2" | [[Juliette Méadel]]
| rowspan="2" |[[Parti socialiste (France)|PS]]
| rowspan="2" | ''Secrétaire d'État auprès du Premier ministre, chargée de l'Aide aux victimes<ref>{{Légifrance|base=JORF|numéro=PRMX1606302D|titre=Décret {{numéro|2016-241}} du 3 mars 2016 relatif aux attributions déléguées à la secrétaire d'Etat chargée de l'aide aux victimes}}</ref>''
| {{Infobox Parti politique français/couleurs|PS}} |
|[[Manuel Valls]]
| rowspan="2" |''Premier ministre''
| {{date-|11 février 2016}}
|{{date-|6 décembre 2016}}
| [[Gouvernement Valls II|Valls II]]
|-
| {{Infobox Parti politique français/couleurs|PS}} |
|[[Bernard Cazeneuve]]
| {{date-|6 décembre 2016}}
|{{date-|10 mai 2017}}
|[[Gouvernement Cazeneuve|Cazeneuve]]
|}

== Voir aussi ==
=== Articles connexes ===
* [[Victime]]

== Références ==
{{Références}}

{{Palette|Ministres français}}
{{Portail|politique française|militaire}}

[[Catégorie:Liste de ministres français|Victimes]]
[[Catégorie:Aide aux victimes d'infractions pénales en France]]

Création: 8 janvier 1966

Premier titulaire: Alexandre Sanguinetti

Dernière titulaire: Juliette Méadel