text:
# Jozjasz (książę Waldecku i Pyrmontu)
Jozjasz, książę Waldecku i Pyrmontu (niem. Josias Erbprinz zu Waldeck und Pyrmont; ur. 13 maja 1896 w Arolsen, zm. 30 listopada 1967 w Balduinstein) – dziedziczny książę, późniejszy Wyższy Dowódca SS i Policji i SS-Obergruppenführer.

## Życiorys
Był członkiem NSDAP od 1 listopada 1929, w Schutzstaffel od 2 marca 1930. Był nazistowskim posłem do Reichstagu w latach 1933–1945. Później był wyższym dowódcą SS i Policji w regionie Fulda-Werra (okręg wojskowy IX) od 6 października 1938 do 8 maja 1945 z siedzibą na rodowym zamku Schaumburg. Był współodpowiedzialny za funkcjonowanie obozu koncentracyjnego Buchenwald, który położony był na obszarze jego władzy policyjnej – stąd pośrednio był odpowiedzialny za zbrodnie popełnione w tym obozie.
W procesie załogi Buchenwaldu przed amerykańskim Trybunałem Wojskowym był jedynym oskarżonym, który nie należał do personelu obozu. 14 sierpnia 1947 został skazany na karę dożywotniego pozbawienia wolności, w związku z pełnioną przezeń zwierzchnią władzą nad obozem Buchenwald. Karę zamieniono mu jednak najpierw na 20 lat więzienia, a ostatecznie zwolniono go 1 grudnia 1950 ze względu na zły stan zdrowia. Zmarł w 1967 na zamku Schaumburg w Balduinstein.

## Rodzina
Był najstarszym synem Fryderyka, ostatniego panującego księcia Waldecku i Pyrmontu (młodszego brata holenderskiej królowej-matki Emmy, był więc kuzynem królowej Wilhelminy) i księżniczki Batyldy Schaumburg-Lippe. 25 sierpnia 1922 w Rastede ożenił się z księżniczką Altburgą Oldenburg (1903–2001), córką byłego wielkiego księcia Oldenburga Fryderyka Augusta II i siostrą jego szwagra (męża Heleny Waldeck-Pyrmont). Para miała razem pięcioro dzieci, w tym Wittekinda (ur. 1936), od 1988 męża Cecylii Goëss-Saurau.

wikiname: plwiki

title: Jozjasz (książę Waldecku i Pyrmontu)

in_language: pl

wikitext:
{{Żołnierz infobox
 |imię i nazwisko      = Jozjasz, książę Waldecku i Pyrmontu
 |imię i nazwisko org  = Josias Prinz zu Waldeck und Pyrmont
 |pseudonim            =
 |rodzaj wojsk         = paramilitarny
 |zwycięstwa           =
 |grafika              = Bundesarchiv Bild 146-1969-041-62, Josias zu Waldeck-Pyrmont.jpg
 |opis grafiki         = Jozjasz, książę Waldecku i Pyrmontu w mundurze SS-Gruppenführera
 |stopień grafika      = SS-Obergruppenführer collar until 1945.svg
 |stopień              = [[Obergruppenführer|SS-Obergruppenführer]]
 |data urodzenia       = [[13 maja]] [[1896]]
 |miejsce urodzenia    = [[Bad Arolsen]]
 |data śmierci         = [[30 listopada]] [[1967]]
 |miejsce śmierci      = [[Balduinstein]]
 |lata służby          = 1930–1945
 |siły zbrojne         = [[Plik:Flag of the Schutzstaffel.svg|22px]] [[Schutzstaffel]]
 |jednostki            =
 |stanowiska           = [[Dowódca SS i Policji|Wyższy Dowódca SS i Policji]] w IX Okręgu Wojskowym
 |wojny i bitwy        = [[II wojna światowa]]
 |późniejsza praca     =
 |odznaczenia          = {{order|DE-ZOP}}<br/>{{order|EK|11939}} {{order|EK|21939}} {{order|DE-ODP|S}} {{order|KVK|K1M}} {{order|KVK|K2M}} {{order|DE-OZR|C18}} {{order|KHIWŚ}} {{order|DE-OSS|12}} {{order|KFA}} {{order|MHT}}
 |commons              = Category:Josias Prinz zu Waldeck und Pyrmont
 |wikiźródła           =
 |wikicytaty           =
}}
'''Jozjasz, książę Waldecku i Pyrmontu''' ([[Język niemiecki|niem.]] ''Josias Erbprinz zu Waldeck und Pyrmont''; ur. [[13 maja]] [[1896]] w [[Bad Arolsen|Arolsen]], zm. [[30 listopada]] [[1967]] w [[Balduinstein]]) – [[dziedziczny książę]], późniejszy [[Dowódca SS i Policji|Wyższy Dowódca SS i Policji]] i [[Obergruppenführer|SS-Obergruppenführer]].

== Życiorys ==
Był członkiem [[Narodowosocjalistyczna Niemiecka Partia Robotników|NSDAP]] od 1 listopada 1929, w [[Schutzstaffel]] od 2 marca 1930. Był nazistowskim posłem do [[Reichstag]]u w latach 1933–1945. Później był wyższym dowódcą SS i Policji w regionie Fulda-Werra ([[Okręg wojskowy (III Rzesza)|okręg wojskowy IX]]) od 6 października 1938 do 8 maja 1945 z siedzibą na rodowym [[Zamek Schaumburg|zamku Schaumburg]]. Był współodpowiedzialny za funkcjonowanie [[Obozy niemieckie (1933–1945)|obozu koncentracyjnego]] [[Buchenwald (KL)|Buchenwald]], który położony był na obszarze jego władzy policyjnej – stąd pośrednio był odpowiedzialny za zbrodnie popełnione w tym obozie.
[[Plik:Josias Prinz zu Waldeck und Pyrmont.jpg|mały|Książę Jozjasz podczas procesu załogi Buchenwaldu]]
W [[Proces załogi Buchenwaldu (US vs. Jozjasz, książę Waldecku i Pyrmontu i inni)|procesie załogi Buchenwaldu]] przed [[Stany Zjednoczone|amerykańskim]] Trybunałem Wojskowym był jedynym oskarżonym, który nie należał do personelu obozu. 14 sierpnia 1947 został skazany na karę dożywotniego pozbawienia wolności, w związku z pełnioną przezeń zwierzchnią władzą nad obozem Buchenwald. Karę zamieniono mu jednak najpierw na 20 lat więzienia, a ostatecznie zwolniono go 1 grudnia 1950 ze względu na zły stan zdrowia. Zmarł w 1967 na zamku Schaumburg w [[Balduinstein]].

== Rodzina ==
Był najstarszym synem [[Fryderyk Waldeck-Pyrmont|Fryderyka]], ostatniego panującego księcia [[Księstwo Waldecku i Pyrmontu|Waldecku i Pyrmontu]] (młodszego brata [[Holandia|holenderskiej]] królowej-matki [[Emma Waldeck-Pyrmont|Emmy]], był więc kuzynem królowej [[Wilhelmina (królowa Holandii)|Wilhelminy]]) i księżniczki [[Batylda Schaumburg-Lippe|Batyldy Schaumburg-Lippe]]. 25 sierpnia 1922 w [[Rastede]] ożenił się z księżniczką Altburgą Oldenburg (1903–2001), córką byłego wielkiego księcia Oldenburga [[Fryderyk August Oldenburg|Fryderyka Augusta II]] i siostrą jego szwagra (męża [[Helena Batylda Charlotta Maria Fryderyka Waldeck-Pyrmont|Heleny Waldeck-Pyrmont]]). Para miała razem pięcioro dzieci, w tym [[Wittekind Waldeck-Pyrmont|Wittekinda]] (ur. 1936), od 1988 męża Cecylii Goëss-Saurau.

== Bibliografia ==
* [http://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/Holocaust/buchtoc.html Strona internetowa, na której znajdują się dokumenty z procesów załogi Buchenwaldu (w tym uzasadnienie wyroku wydanego na Jozjasza, księcia Waldecku i Pyrmontu)] {{lang|en}}
*{{Cytuj stronę|url=https://www.tracesofwar.com/persons/72352/Waldeck-und-Pyrmont-Prinz-zu-Josias.htm|tytuł=Waldeck und Pyrmont, Prinz zu, Josias|opublikowany=Traces of War|język=en}}

{{Kontrola autorytatywna}}
{{SORTUJ:Waldeck und Pyrmont, Josias}}

[[Kategoria:Politycy NSDAP]]
[[Kategoria:Posłowie do Reichstagu]]
[[Kategoria:Generałowie SS]]
[[Kategoria:Niemieccy zbrodniarze wojenni w okresie II wojny światowej]]
[[Kategoria:Osądzeni przez Trybunał Wojskowy w Dachau]]
[[Kategoria:Ród Waldeck|Josias]]
[[Kategoria:Odznaczeni Krzyżem Żelaznym]]
[[Kategoria:Odznaczeni Krzyżem Zasługi Wojennej]]
[[Kategoria:Odznaczeni Złotą Odznaką NSDAP]]
[[Kategoria:Odznaczeni Krzyżem Honorowym (III Rzesza)]]
[[Kategoria:Odznaczeni Krzyżem Fryderyka Augusta]]
[[Kategoria:Odznaczeni Medalem Wojennym (Imperium Osmańskie)]]
[[Kategoria:Urodzeni w 1896]]
[[Kategoria:Zmarli w 1967]]

title: Jozjasz, książę Waldecku i PyrmontuJosias Prinz zu Waldeck und Pyrmont

Data i miejsce urodzenia: 13 maja 1896 · Bad Arolsen

Data i miejsce śmierci: 30 listopada 1967 · Balduinstein

Formacja: Schutzstaffel

Stanowiska: Wyższy Dowódca SS i Policji w IX Okręgu Wojskowym

Główne wojny i bitwy: II wojna światowa


text:
# Georgetown (Idaho)
Georgetown é uma cidade localizada no estado americano de Idaho, no Condado de Bear Lake.

## Demografia
Segundo o censo americano de 2000, a sua população era de 538 habitantes.
Em 2006, foi estimada uma população de 494, um decréscimo de 44 (-8.2%).

## Geografia
De acordo com o United States Census Bureau tem uma área de
1,7 km², dos quais 1,7 km² cobertos por terra e 0,0 km² cobertos por água. Georgetown localiza-se a aproximadamente 1845 m acima do nível do mar.

## Localidades na vizinhança
O diagrama seguinte representa as localidades num raio de 36 km ao redor de Georgetown.

wikiname: ptwiki

title: Georgetown (Idaho)

in_language: pt

wikitext:
{{Info/Localidade dos EUA|
|nome       = Georgetown
|imagem     =
|imagem_legenda =
|estado     = Idaho
|condado    = [[Condado de Bear Lake (Idaho)|Condado de Bear Lake]]
|população  = 494
|data_pop   = 2006
|área       = 1.7
|área_água  = 0.0
|latG       = 42
|latM       = 28
|latS       = 39
|latP       = N
|lonG       = 111
|lonM       = 21
|lonS       = 56
|lonP       = W
|coord_título = s
|altitude   = 1845
|códigoFIPS = 30340
|tipo       = cidade
|mapa_detalhado=
}}
'''Georgetown''' é uma [[cidade]] localizada no [[Estados dos Estados Unidos da América|estado]] [[Estados Unidos da América|americano]] de [[Idaho]], no [[Condado de Bear Lake (Idaho)|Condado de Bear Lake]].

== Demografia ==
Segundo o [[Censo demográfico|censo]] americano de 2000, a sua população era de 538 [[habitante]]s.<ref>{{Citar web |url=http://www.census.gov/Press-Release/www/2001/sumfile1.html |titulo=U.S. Census Bureau. Census 2000 Summary File 1 |acessodata=2007-10-10 |arquivourl=https://web.archive.org/web/20100111104338/http://www.census.gov/Press-Release/www/2001/sumfile1.html |arquivodata=2010-01-11 |urlmorta=yes }}</ref>
Em 2006, foi estimada uma população de 494,<ref>[http://www.census.gov/popest/datasets.html U.S. Census Bureau. Estimativa da população (julho de 2006)]</ref> um decréscimo de 44 (-8.2%).

== Geografia ==
De acordo com o '''[[United States Census Bureau]]''' tem uma [[área]] de
1,7 km², dos quais 1,7 km² cobertos por terra e 0,0 km² cobertos por [[água]]. Georgetown localiza-se a aproximadamente 1845<ref>[http://geonames.usgs.gov/domestic/download_data.htm U.S. Board on Geographic Names. Topical Gazetteers Populated Places. Gráficos do banco de dados de altitudes dos Estados Unidos da América]</ref> m acima do [[Nível médio das águas do mar|nível do mar]].

== Localidades na vizinhança ==
O diagrama seguinte representa as [[localidade]]s num [[raio]] de 36 km ao redor de Georgetown.

[[Ficheiro:Blank map.svg|400px|left|Localidades na vizinhança]]
{{Image label|x=0.5|y=0.5|scale=400|text=[[Ficheiro:Map pointer black.svg|20px|Georgetown]]'''Georgetown'''}}
{{Image label|x=0.462|y=0.899|scale=400|text=[[Ficheiro:Small-city-symbol.svg|6px|Localidades com 251 habitantes (2000)]][[Bloomington (Idaho)|Bloomington]] (32 km)}}
{{Image label|x=0.127|y=0.363|scale=400|text=[[Ficheiro:Small-city-symbol.svg|8px|Localidades com 990 habitantes (2000)]][[Grace (Idaho)|Grace]] (32 km)}}
{{Image label|x=0.564|y=0.718|scale=400|text=[[Ficheiro:Small-city-symbol.svg|12px|Localidades com 2785 habitantes (2000)]][[Montpelier (Idaho)|Montpelier]] (18 km)}}
{{Image label|x=0.466|y=0.847|scale=400|text=[[Ficheiro:Small-city-symbol.svg|8px|Localidades com 576 habitantes (2000)]][[Paris (Idaho)|Paris]] (28 km)}}
{{Image label|x=0.264|y=0.250|scale=400|text=[[Ficheiro:Small-city-symbol.svg|12px|Localidades com 3381 habitantes (2000)]][[Soda Springs (Idaho)|Soda Springs]] (28 km)}}

{{referências}}

== Ligações externas ==
* {{City-data|Georgetown|Idaho}}

[[Categoria:Cidades do Idaho]]

title: Localidade dos Estados Unidos

Localidade dos Estados Unidos: · Georgetown Localização de Georgetown em Idaho

Localidade dos Estados Unidos: · Georgetown Localização de Georgetown nos Estados Unidos

title: Localização

Condado: Condado de Bear Lake

Estado: Idaho

Tipo de localidade: Cidade

title: Características geográficas

Área: 1,7 km²

- água: 0,0 km²

title: Códigos

Códigos: Portal dos Estados Unidos


text:
# Kaynardzha (huyện)
Kaynardzha là một huyện thuộc tỉnh Silistra, Bungaria. Dân số thời điểm năm 2001 là 5467 người.

wikiname: viwiki

title: Kaynardzha (huyện)

in_language: vi

wikitext:
{{Thông tin khu dân cư
|name = Kaynardzha
|other_name =
|native_name =
|settlement_type = Huyện
|image_skyline =
|imagesize =
|image_caption =
|image_map =Map of Kaynardzha municipality (Silistra Province).png
|pushpin_map =
|pushpin_label_position =right
|pushpin_map_caption =Location in Bungaria
|coordinates_display = inline,title
|coordinates_region =
|subdivision_type = [[Quốc gia]]
|subdivision_name ={{flag|Bulgaria}}
|subdivision_type1 =[[Tỉnh của Bulgaria|Tỉnh]]
|subdivision_name1 = [[Silistra (tỉnh)|Silistra]]

|leader_title =
|leader_name =
|established_title =
|established_date =
|area_total_km2 =
|population_as_of = 2010
|population_footnotes =
|population_total =5467 người
|population_density_km2 =
|timezone=[[Giờ Đông Âu|EET]]
|utc_offset=+2
|timezone_DST=[[Giờ mùa hè Đông Âu|EEST]]
|utc_offset_DST=+3
|latd=|latm=|lats=|latNS=N
|longd=|longm=|longs=|longEW=E
|elevation_footnotes =
|elevation_m =
|elevation_ft =
|website =
|footnotes =
}}

'''Kaynardzha''' là một [[Huyện của Bulgaria|huyện]] thuộc tỉnh [[Silistra (tỉnh)|Silistra]], [[Bulgaria|Bungaria]]. Dân số thời điểm năm 2001 là 5467 người.<ref>{{chú thích web|url=http://www.statoids.com/ybg.html|publisher=statoids.com| title= Municipalities of Bulgaria|access-date =ngày 10 tháng 9 năm 2012}}</ref>

==Tham khảo==
{{Tham khảo}}

{{Sơ khai Bulgaria}}

[[Thể loại:Tỉnh Silistra]]
[[Thể loại:Đô thị Bulgaria]]

title: Kaynardzha

Quốc gia: Bulgaria

Tỉnh: Silistra

Thủ phủ: Kaynardzha

title: Dân số (2010)

• Tổng cộng: 5.467 người

• Mùa hè (DST): EEST (UTC+3)


text:
# سجين 13
سجين 13 (بالإنجليزية:Convict 13) فيلم كوميدي صامت قصير أنتج سنة 1920 بطولة باستر كيتون وتأليف وإخراج كيتون وإدوارد إف كلاين.

## طاقم التمثيل
- باستر كيتون
- سيبيل سيلي
- جو روبرتس
- إدوارد إف كلاين
- جو كيتون
- لويس كيتون

## وصلات خارجية
- الفيلم القصير Convict 13 متوفر للتحميل من موقع أرشيف الإنترنت [المزيد]
- سجين 13 على موقع IMDb (الإنجليزية)
- سجين 13 على موقع روتن توميتوز (الإنجليزية)
- سجين 13 على موقع ألو سيني (الفرنسية)
- سجين 13 على موقع أول موفي (الإنجليزية)
- سجين 13 على موقع فيلمافينيتي (الإسبانية)
- سجين 13 على موقع قاعدة بيانات الفيلم (الإنجليزية)
- سجين 13 على موقع ليتربوكسد (الإنجليزية)
- سجين 13 على موقع كينوبويسك (الروسية)
- Convict 13 on يوتيوب

wikiname: arwiki

title: سجين 13

in_language: ar

wikitext:
{{بطاقة فيلم}}
[[ملف:Convict 13 (1920).webm|تصغير|thumbtime=3|سجين 13]]
'''سجين 13''' (بالإنجليزية:Convict 13) فيلم كوميدي صامت قصير أنتج سنة 1920 بطولة [[باستر كيتون]] وتأليف وإخراج كيتون و[[إدوارد فرنسيس كلاين|إدوارد إف كلاين]].<ref>{{استشهاد ويب| مسار = https://www.kinopoisk.ru/film/11399/ | عنوان = معلومات عن سجين 13 على موقع kinopoisk.ru | ناشر = kinopoisk.ru|مسار أرشيف= https://web.archive.org/web/20160402195555/http://www.kinopoisk.ru/film/11399/|تاريخ أرشيف=2016-04-02}}</ref><ref>{{استشهاد ويب| مسار = https://www.imdb.com/title/tt0011071/ | عنوان = معلومات عن سجين 13 على موقع imdb.com | ناشر = imdb.com|مسار أرشيف= https://web.archive.org/web/20190908233120/https://www.imdb.com/title/tt0011071/|تاريخ أرشيف=2019-09-08}}</ref><ref>{{استشهاد ويب| مسار = https://www.allmovie.com/movie/v152756 | عنوان = معلومات عن سجين 13 على موقع allmovie.com | ناشر = allmovie.com|مسار أرشيف= https://web.archive.org/web/20170403011027/http://www.allmovie.com:80/movie/v152756|تاريخ أرشيف=2017-04-03}}</ref>

== طاقم التمثيل ==
* [[باستر كيتون]]
* [[سيبيل سيلي]]
* [[جو روبرتس]]
* [[إدوارد فرنسيس كلاين|إدوارد إف كلاين]]
* [[جو كيتون]]
* لويس كيتون

== مراجع ==
{{مراجع}}

== وصلات خارجية ==
* {{Internet Archive short film|id=Convict13|name=Convict 13}}
* {{روابط فنية}}
* [https://web.archive.org/web/20160514222712/https://www.youtube.com/watch?v=Cyuj05xOono ''Convict 13''] on [[يوتيوب]]

{{أفلام باستر كيتون}}
{{أفلام من إخراج إدوارد فرنسيس كلاين}}
{{شريط بوابات|السينما الأمريكية|الولايات المتحدة|عقد 1920|غولف|كوميديا}}
{{بذرة فيلم أمريكي}}

[[تصنيف:أفلام كوميدية قصيرة باللغة الإنجليزية]]
[[تصنيف:أفلام أخرجها باستر كيتون]]
[[تصنيف:أفلام أمريكية]]
[[تصنيف:أفلام أمريكية بالأبيض والأسود]]
[[تصنيف:أفلام أمريكية صامتة قصيرة]]
[[تصنيف:أفلام أمريكية في عقد 1920]]
[[تصنيف:أفلام إنتاج 1920]]
[[تصنيف:أفلام تدور أحداثها في سجن]]
[[تصنيف:أفلام عن السجون]]
[[تصنيف:أفلام قصيرة 1920]]
[[تصنيف:أفلام كوميديا إنتاج عقد 1920]]
[[تصنيف:أفلام كوميدية 1920]]
[[تصنيف:أفلام كوميدية أمريكية]]
[[تصنيف:أفلام من إخراج إدوارد فرنسيس كلاين]]

title: معلومات عامة

الصنف الفني: فيلم كوميدي — سينما صامتة

تاريخ الصدور: - 1920 - 27 أكتوبر 1920 · (الولايات المتحدة)

مدة العرض: - 20 دقيقة

العرض: أبيض وأسود

البلد: الولايات المتحدة

title: الطاقم

المخرج: إدوارد فرنسيس كلاين — باستر كيتون

السيناريو: إدوارد فرنسيس كلاين — باستر كيتون

البطولة: القائمة ... - باستر كيتون - سيبيل سيلي - جو روبرتس - إدوارد فرنسيس كلاين - جو كيتون

التصوير: Elgin Lessley

title: صناعة سينمائية

المنتج: Joseph M. Schenck

التوزيع: مترو بيكتشرز


text:
# 早稻田大学大学院亚洲太平洋研究科
早稻田大学大学院亚洲太平洋研究科（日语：／ Waseda Daigaku Daigakuin Ajia Taieiyou Kenkyūka；英語譯名：），或简称GSAPS，是一所独立研究科，着重于研究社会学与国际关系学。亚洲太平洋研究科建成于1998年4月，隸屬於早稻田大学。
亚太的学生，教职员工以及校友来自50多个不同的国家，使之成为早稻田大学首屈一指的国际化大学院以及日本最具文化多元性的研究生教育中心。
亚洲太平洋研究科主办亚洲区域一体化全球研究所（Global Institute for Asian Regional Integration，简称GIARI），得到日本政府文部科学省的支持与协助。

## 地址
亚洲太平洋研究科位于早稻田大学主校区，日本东京新宿区西早稻田。

## 合作机构
早稻田大学大学院亚洲太平洋研究科与世界一流的大学合作策划不同领域的研究，其中包括伦敦政治经济学院国际关系研究所（Graduate Institute of International and Development Studies)，新加坡国立大学，首尔国立大学，朱拉隆功大学等。
此外，透过欧盟的Erasmus Mundus国际交流计划，亚洲太平洋研究科负责管理一个联合博士课程，积极研讨全球化，多边主义及欧盟等相关议题。参与大学分别为比利时的法语布鲁塞尔自由大学，英国的華威大学，意大利的国际社会科学自由大学（Libera Universita Internazionale degli Studi Sociali），瑞士的日内瓦大学以及中国的复旦大学。
与此同时，亚洲太平洋研究科亦是亚洲政治与国际研究协会的一员，此协会是国际关系和公共政策领域上非常著名的组织。

## 教学与研究
亚洲太平洋研究科的主要研究范畴为东亚和东南亚地区研究，国际关系研究以及公共政策研究。研究专题讨论及授课均以此三大范畴为中心。亚洲太平洋研究科的授课语言为英语及日语，学生能够自由选择适合自己的语言的课程。
一年共有四个学期，分别为春季学习（5月至7月），夏季学期（8月），秋季学期（9月至1月）及冬季学期（2月）。

## 学生概况
至2011年5月1日，本研究科一共有427名学生，其中包括了293名研究生和144名博士生。69.6%的研究生来自于海外，只有30.4%的研究生是日本学生。
亚洲太平洋研究科学生委员会(GSA)，是本研究科的官方学生组织，经常举办社交性，学术性，以及与就职有关的各类有意义的活动。

## 教授
- 天儿 慧         （社会学博士学位， 一桥大学毕业）
- 不破 信彦       （农业和资源经济学博士学位，加州大学伯克利分校毕业）
- 后藤 乾一       （法学博士学位， 庆应義塾大学毕业）
- 平川 幸子       （国际关系学博士学位， 早稻田大学毕业业）
- 鸭川 明子       （教育学博士学位，早稻田大学毕业）
- 勝间 靖         （发展研究学博士学位，威斯康辛大学麦迪逊分校毕业）
- 川村 亨夫       （法学硕士学位，迈阿密大学毕业）
- 北村 歲治       （硕士学位，牛津大学毕业）
- 小林 英夫       （社会科学博士学位，东京都立大学毕业）
- 黑田 一雄       （教育社会学博士学位， 康奈尔大学毕业）
- 林 華生         （博士学位，伦敦大学毕业）
- 刘 法拉 格雷西亚（社会学博士学位， 芝加哥大学毕业）
- 松冈 俊二       （学术学博士学位， 广岛大学毕业）
- 三友 仁志       （城市与区域规划学博士学位， 筑波大学毕业）
- 村嶋 英治       （博士学位，康奈尔大学毕业）
- 小尾 敏夫       （国际情报通信穴博士学位， 早稻田大学毕业）
- 格兰达 罗伯茨   （人类学博士学位，康奈尔大学毕业）
- 篠原 初枝       （历史学博士学位， 芝加哥大学毕业）
- 白石 昌也       （社会学博士学位， 东京大学毕业）
- 植木 千可子     （政治学博士学位， 麻省理工大学毕业）
- 浦田 秀次郎     （经济学博士学位，斯坦福大学毕业）
- 山冈 道男       （国际关系社会学博士学位， 早稻田大学毕业）
- 菊地 朋生       （经济学博士学位， 比勒费尔德大学毕业）

## 相关连接
- GSAPS of Waseda University （页面存档备份，存于）
- GSAPS Student Association
- 早稻田大學首頁 （页面存档备份，存于）

wikiname: zhwiki

title: 早稻田大学大学院亚洲太平洋研究科

in_language: zh

wikitext:
{{Infobox university
| name         = 早稻田大学大学院亚洲太平洋研究科
| english_name =
| native_name  = {{lang|ja|早稲田大学大学院アジア太平洋研究科}}
{{lang|ja|わせだだいがくアジアたいへいようけんきゅか
Graduate School of Asia-Pacific Studies (GSAPS), Waseda University}}
| former_names =
| other_names  =
| image        = Waseda-GSAPS.jpg
| image_size   =
| caption      =
| founder      =
| motto        =
| established  = 1998年4月
| closed       =
| type         = [[早稻田大学]][[研究所|大学院]]独立研究科
| religious    =
| endowment    =
| president    =
| academic_staff =
| students     = 427名学生来自50个不同国家和地区（2011年9月）
| address      = 日本[[东京]]
| coordinates  = {{WikidataCoord|display=it}}
| campus       =
| area         =
| colors       =
| affiliations =
| website      = http://www.waseda.jp/gsaps/
}}

'''早稻田大学大学院亚洲太平洋研究科'''（{{jpn|j=早稲田大学大学院アジア太平洋研究科|hg=わわせだだいがくだいがくいんアジアたいへいようけんきゅうか|rm= Waseda Daigaku Daigakuin Ajia Taieiyou Kenkyūka}}；[[英語]]譯名：{{lang|en|Graduate School of Asia-Pacific Studies, Waseda University}}），或简称GSAPS，是一所独立研究科，着重于研究[[社会学]]与[[国际关系学]]。亚洲太平洋研究科建成于1998年4月，隸屬於[[早稻田大学]]。

亚太的学生，教职员工以及校友来自50多个不同的国家，使之成为早稻田大学首屈一指的国际化大学院以及日本最具文化多元性的研究生教育中心。

亚洲太平洋研究科主办'''亚洲区域一体化全球研究所'''（Global Institute for Asian Regional Integration，简称GIARI），得到日本政府[[文部科学省]]的支持与协助。<ref>http://www.waseda.jp/gsaps/admission/pdf/2012GSAPS_Overview_EN.pdf{{Dead link}}</ref>

== 地址 ==
亚洲太平洋研究科位于[[早稻田大学]]主校区，日本东京[[新宿区]]西早稻田。

== 合作机构 ==
早稻田大学大学院亚洲太平洋研究科与世界一流的大学合作策划不同领域的研究，其中包括[[倫敦政治經濟學院|伦敦政治经济学院]]国际关系研究所（Graduate Institute of International and Development Studies)，[[新加坡国立大学]]，[[首爾大學|首尔国立大学]]，[[朱拉隆功大学]]等。

此外，透过欧盟的Erasmus Mundus国际交流计划，亚洲太平洋研究科负责管理一个联合博士课程，积极研讨[[全球化]]，[[多边主义]]及[[欧盟]]等相关议题。参与大学分别为比利时的[[布魯塞爾自由大學 (法語區)|法语布鲁塞尔自由大学]]，英国的[[华威大学|華威大学]]，意大利的国际社会科学自由大学（Libera Universita Internazionale degli Studi Sociali），瑞士的[[日内瓦大学]]以及中国的[[复旦大学]]。

与此同时，亚洲太平洋研究科亦是'''亚洲政治与国际研究协会'''的一员，此协会是国际关系和公共政策领域上非常著名的组织。<ref>{{Cite web |url=http://www.erasmusmundus-gem.eu/sitepages/view/104 |title=存档副本 |access-date=2011-12-07 |archive-url=https://www.webcitation.org/6ASMlGexA?url=http://www.erasmusmundus-gem.eu/sitepages/view/104 |archive-date=2012-09-05 |dead-url=yes }}</ref>

== 教学与研究 ==
亚洲太平洋研究科的主要研究范畴为'''东亚和东南亚地区研究'''，'''国际关系研究'''以及'''公共政策研究'''。研究专题讨论及授课均以此三大范畴为中心。亚洲太平洋研究科的授课语言为英语及日语，学生能够自由选择适合自己的语言的课程。

一年共有四个学期，分别为春季学习（5月至7月），夏季学期（8月），秋季学期（9月至1月）及冬季学期（2月）。<ref>http://www.waseda.jp/gsaps/ma/ma_schedule_en.html{{Dead link}}</ref>

== 学生概况 ==
至2011年5月1日，本研究科一共有427名学生，其中包括了293名研究生和144名博士生。69.6%的研究生来自于海外，只有30.4%的研究生是日本学生。

亚洲太平洋研究科学生委员会(GSA)，是本研究科的官方学生组织，经常举办社交性，学术性，以及与就职有关的各类有意义的活动。

== 教授 ==
*天儿 慧         （社会学博士学位， [[一橋大學|一桥大学]]毕业）
*不破 信彦       （农业和资源经济学博士学位，[[加利福尼亞大學柏克萊分校|加州大学伯克利分校]]毕业）
*后藤 乾一       （法学博士学位， 庆应義塾大学毕业）
*平川 幸子       （国际关系学博士学位， [[早稻田大学]]毕业业）
*鸭川 明子       （教育学博士学位，[[早稻田大学]]毕业）
*勝间 靖         （发展研究学博士学位，威斯康辛大学麦迪逊分校毕业）
*川村 亨夫       （法学硕士学位，[[邁阿密大學 (佛羅里達州)|迈阿密大学]]毕业）
*北村 歲治       （硕士学位，牛津大学毕业）
*小林 英夫       （社会科学博士学位，东京都立大学毕业）
*黑田 一雄       （教育社会学博士学位， 康奈尔大学毕业）
*林 華生         （博士学位，伦敦大学毕业）
*刘 法拉 格雷西亚（社会学博士学位， [[芝加哥大学]]毕业）
*松冈 俊二       （学术学博士学位， 广岛大学毕业）
*三友 仁志       （城市与区域规划学博士学位， 筑波大学毕业）
*村嶋 英治       （博士学位，[[康奈尔大学]]毕业）
*小尾 敏夫       （国际情报通信穴博士学位， 早稻田大学毕业）
*格兰达 罗伯茨   （人类学博士学位，康奈尔大学毕业）
*篠原 初枝       （历史学博士学位， 芝加哥大学毕业）
*白石 昌也       （社会学博士学位， 东京大学毕业）
*植木 千可子     （政治学博士学位， [[麻省理工学院|麻省理工大学]]毕业）
*浦田 秀次郎     （经济学博士学位，[[史丹佛大學|斯坦福大学]]毕业）
*山冈 道男       （国际关系社会学博士学位， [[早稻田大学]]毕业）
*菊地 朋生       （经济学博士学位， [[比勒费尔德大学]]毕业）

== 相关连接 ==
*[http://www.waseda.jp/gsaps/index_en.html GSAPS of Waseda University] {{Wayback|url=http://www.waseda.jp/gsaps/index_en.html |date=20111012082903 }}
*[https://web.archive.org/web/20120426042105/http://www.gsawaseda.org/ GSAPS Student Association]
*[http://www.waseda.jp/top/ 早稻田大學首頁] {{Wayback|url=http://www.waseda.jp/top/ |date=20210326023656 }}

== 参考资料 ==
<references/>

{{國際事務專業學院協會}}
{{学校法人早稻田大学}}
{{Authority control}}
[[Category:早稻田大学]]
[[Category:社会科学研究机构]]
[[Category:新宿区组织]]
[[Category:日本的亞洲研究]]
[[Category:1940年建立的教育機構]]
[[Category:1940年日本建立]]

title: 早稻田大学大学院亚洲太平洋研究科

学校类型: 早稻田大学大学院独立研究科

学生人數: 427名学生来自50个不同国家和地区（2011年9月）


text:
# Ласлоне Намет
Ласлоне Немет (угор. Németh Lászlóné, справжнє ім'я Жужанна Шереньї, Serényi Zsuzsanna; нар. 16 липня 1953, Будапешт, Угорщина) — угорська політична діячка та економістка. Міністерка національного розвитку в 2011—2014 рр. Уповноважена у справах пошти та національних фінансових послуг в 2014—2016 рр.
Згідно з рейтингом порталу фінансових новин Befolyás-barométer, була 28-ю найвпливовішою людиною в Угорщині в 2014 році.

## Життєпис
Народилася 16 липня 1953 року в Будапешті, Угорщина.
У 1976 році здобула вищу спеціальну освіту з питань зовнішньої торгівлі в Освітньому та навчальному центрі зовнішньої торгівлі (угор. Külkereskedelmi Oktatási és Továbbképző Központ), інституті підвищення кваліфікації в Будапешті.
У 1971—1977 рр. працювала агенткою з експорту в Artex, зовнішньоторговельній дочірній компанії Херендської порцелянової мануфактури, в 1977—1990 рр. — торговою представницею в Artex. У 1990—1995 рр. — глава департаменту, потім заступниця глави департаменту в будапештському відділенні ізраїльського Банку Леумі. У 1995—1998 рр. начальниця відділу поточних операцій центральної філії OTP Group, потім начальниця відділу кредитування. У 1998—2002 рр. заступниця генерального директора Угорського банку розвитку (MFB), відповідальна за кредитування. У 2002—2005 рр. заступниця виконавчого директора банку OTP в Південному Пешті. У 2005—2008 рр. — заступниця керуючого центральною філією банку OTP, в 2008—2010 рр. — спеціальна заступниця директора центральної філії банку OTP по роботі з клієнтами. У 2010—2011 рр. — заступниця голови і членкиня Ради директорів Угорського банку розвитку, а також членкиня Ради директорів угорської державної електроенергетичної компанії MVM.
23 грудня 2011 року одержала портфель міністра національного розвитку у другому кабінеті Орбана під керівництвом прем'єр-міністра Віктора Орбана. Змінила Тамаша Феллегі, який пішов у відставку 8 грудня. Як міністерка національного розвитку контролювала зовнішньоекономічну діяльність, сферу міжнародних фінансів, стратегічно важливі для Угорщини питання енергетики і великі інвестиції в цю сферу, очолювала з угорської сторони спільну угорсько-російську комісію з економічного співробітництва.
Отримала посаду уповноваженої у справах пошти та національних фінансових послуг в третьому кабінеті Орбана, сформованому 6 червня 2014 року. 6 липня 2016 року її змінила Андреа Бартфаї-Магер.
У 2016 році вийшла на пенсію.
З грудня 2018 року була президентом Наглядової ради відділу національної тютюнової торгівлі.
Володіє англійською та німецькою мовами.
Одружена. Має двох доньок.

wikiname: ukwiki

title: Ласлоне Намет

in_language: uk

wikitext:
{{Особа
}}

'''Ласлоне Немет''' ({{lang-hu|Németh Lászlóné}}, справжнє ім'я '''Жужанна Шереньї''', ''Serényi Zsuzsanna''; {{нар}} 16 липня 1953, [[Будапешт]], [[Угорщина]]) — угорська політична діячка та економістка. Міністерка національного розвитку в 2011—2014 рр. Уповноважена у справах пошти та національних фінансових послуг в 2014—2016 рр.

Згідно з рейтингом порталу фінансових новин Befolyás-barométer, була 28-ю найвпливовішою людиною в Угорщині в 2014 році.<ref>[http://www.napi.hu/magyar_gazdasag/itt_a_lista_ok_a_leggazdagabbak_es_a_legbefolyasosabbak_magyarorszagon.580954.html ''Itt a lista! Ők a leggazdagabbak és a legbefolyásosabbak Magyarországon''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140614113407/http://www.napi.hu/magyar_gazdasag/itt_a_lista_ok_a_leggazdagabbak_es_a_legbefolyasosabbak_magyarorszagon.580954.html |date=14 червня 2014 }} [[Napi.hu]], 2014. május 8.</ref>

== Життєпис ==
Народилася 16 липня 1953 року в Будапешті, Угорщина.

У 1976 році здобула вищу спеціальну освіту з питань зовнішньої торгівлі в Освітньому та навчальному центрі зовнішньої торгівлі (угор. ''Külkereskedelmi Oktatási és Továbbképző Központ''), інституті підвищення кваліфікації в Будапешті.

У 1971—1977 рр. працювала агенткою з експорту в Artex, зовнішньоторговельній дочірній компанії Херендської порцелянової мануфактури, в 1977—1990 рр. — торговою представницею в Artex. У 1990—1995 рр. — глава департаменту, потім заступниця глави департаменту в будапештському відділенні ізраїльського [[Банк Леумі|Банку Леумі]]. У 1995—1998 рр. начальниця відділу поточних операцій центральної філії [[OTP Bank|OTP]] Group, потім начальниця відділу кредитування. У 1998—2002 рр. заступниця генерального директора Угорського банку розвитку (MFB), відповідальна за кредитування. У 2002—2005 рр. заступниця виконавчого директора банку OTP в Південному [[Пешт (Будапешт)|Пешті]]. У 2005—2008 рр. — заступниця керуючого центральною філією банку OTP, в 2008—2010 рр. — спеціальна заступниця директора центральної філії банку OTP по роботі з клієнтами. У 2010—2011 рр. — заступниця голови і членкиня Ради директорів Угорського банку розвитку, а також членкиня Ради директорів угорської державної електроенергетичної компанії MVM.

23 грудня 2011 року одержала портфель міністра національного розвитку у другому кабінеті Орбана під керівництвом прем'єр-міністра [[Віктор Орбан|Віктора Орбана]]. Змінила [[Тамаш Феллегі|Тамаша Феллегі]], який пішов у відставку 8 грудня. Як міністерка національного розвитку контролювала зовнішньоекономічну діяльність, сферу міжнародних фінансів, стратегічно важливі для Угорщини питання енергетики і великі інвестиції в цю сферу, очолювала з угорської сторони спільну угорсько-російську комісію з економічного співробітництва.

Отримала посаду уповноваженої у справах пошти та національних фінансових послуг в третьому кабінеті Орбана, сформованому 6 червня 2014 року. 6 липня 2016 року її змінила Андреа Бартфаї-Магер.

У 2016 році вийшла на пенсію.<ref name="kom" />

З грудня 2018 року була президентом Наглядової ради відділу національної тютюнової торгівлі.<ref>[https://www.napi.hu/magyar_vallalatok/dohany-nemeth-laszlone-trafik.687805.html Új pozícióban tért vissza a nyugdíjazott miniszter] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201021043535/https://www.napi.hu/magyar_vallalatok/dohany-nemeth-laszlone-trafik.687805.html |date=21 жовтня 2020 }} — Napi.hu, 2019. július 12.</ref>

Володіє англійською та німецькою мовами.

Одружена. Має двох доньок.<ref name="kom">{{cite web|url=https://www.kormany.hu/download/7/cf/00000/Németh%20Lászlóné%20életrajza.pdf|title=Németh Lászlóné|lang=hu|publisher=Kormányzat|accessdate=2020-04-10|archive-date=8 липня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200708135155/https://www.kormany.hu/download/7/cf/00000/Németh%20Lászlóné%20életrajza.pdf}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.politics.hu/20111222/development-minister-nominee-unknown-quantity-in-more-ways-than-one/ Development minister nominee unknown quantity in more ways than one] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180103221551/http://www.politics.hu/20111222/development-minister-nominee-unknown-quantity-in-more-ways-than-one/ |date=3 січня 2018 }}
* [http://profitline.hu/hircentrum/hir/251772/Nemeth-Laszlone---ELETRAJZ Németh Lászlóné életrajza a ProfitLine oldalán] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304132410/http://profitline.hu/hircentrum/hir/251772/Nemeth-Laszlone---ELETRAJZ |date=4 березня 2016 }} {{ref-hu}}

[[Категорія:Угорські економісти]]
[[Категорія:Економістки]]
[[Категорія:Угорські жінки-політики]]
[[Категорія:Міністри Угорщини]]

title: угор. Németh Lászlóné

Ім'я при народженні: угор. Serényi Zsuzsanna

Народилася: 16 липня 1953 (71 рік) · Будапешт, Угорська Народна Республіка

Країна: Угорщина

Діяльність: політична діячка

Знання мов: німецька і угорська

Посада: Minister of National Development of Hungaryd і державний секретар

Партія: незалежний політик


text:
# Середовище є повідомленням
Середовище (засіб комунікації) є повідомленням (англ. the Medium is the Message) — концепція, розроблена канадським філософом та дослідником медіа-впливів Маршалом Маклуеном. Так називався перший розділ книги Маклуена «Розуміння засобів комунікації: зовнішнє розповсюдження людини», в якому розказується про фонові впливи засобів масової комунікації. Власне для їх опису дослідник і використав свою відому фразу, що стала афоризмом — «середовище є повідомленням».

## Публікації
- Як уже згадувалося, вперше концепція середовища як повідомлення була згадана та описана в книзі “Розуміння засобів комунікації: зовнішнє розповсюдження людини”[en] в 1964 році.

- Вдруге фраза з'являється у заголовку спільного видання Маклуена та графічного дизайнера Квентіна Фіоре[en] в 1967 році у дещо видозміненому вигляді та звучить як «Засіб комунікації є масажем» (The Medium is the Massage[en]). Такою грою слів автори хотіли підкреслити вплив засобів масової комунікації на органи чуття людини. Хоча існує непідтверджений міф про те, що насправді така назва публікації — наслідок типографічної помилки, яку автори втім вигідно використали.

## Суть концепції
Здебільшого дослідники праць Маклуена сходяться на думці, що основним посилом, який Маклуен хотів висловити своєю відомою фразою, є той, що форма самого засобу комунікації важливіша за той контент, що міститься в ньому. Значний вплив на свідомість індивідів несе сам факт існування медій, їх тип та форма.
Засоби масової комунікації мають набагато більший вплив на формування природи суспільства, аніж будь-яка інформація, що доноситься за допомогою цих медіа.
Для кращого розуміння таких пояснень Маклуен наводить в приклад те, як нові транспортні засоби змінили структури міст: наприклад, авіатранспорт сильно вплинув на просторову організацію міст, та навіть на те, де вони самі розміщаються. Сам факт існування авіатранспорту вніс ці зміни в суспільство, а не те, для яких саме цілей  цей авіатранспорт використовується. Точно так само наявність радіо та телебачення вплнула на те, як люди організовують свій час, на просторову організацію всередині наших помешкань. Якщо проводити паралелі із сучасною реальністю медіа-простору, то релевантним концепції буде запитання «Що більше впливає на наше життя — контент кожного окремо взятого відео на YouTube, чи сам факт існування такого виду масової комунікації?».
Істинним значенням кожного медіа-повідомлення Маклуен називає не його прямий зміст, а зміну масштабу, швидкості чи форми, що приноситься цим повідомленням в людську діяльність. Значущість окремого засобу масової комунікації виміряється не так об'ємом повідомлень, що ним передається, як здатністю медіа донести цей контент до якомога ширшої аудиторії. Для успішної комунікації необхідно, щоб адресат був добре знайомий із засобом комунікації, який використано для передачі інформації, міг його розшифрувати, розуміючи суть висловлювання, та при цьому враховував контекст, підтекст та особливості засобу комунікації. Саме цим пояснюється успішність одних та неуспішність інших медій. МакЛуен застерігає споживачів медіа-продуктів від можливого «засліплення» нас контентом медіа, адже інші характеристики засобів масової комунікації куди більш важливіші та більше впливають на соціальну організацію життя.
Ідеї канадського дослідника медіа комунікацій, розроблені в 1960-х роках минулого століття, і до сьогодні вважаються доволі новаторськими, оскільки залишаються релевантними і в епоху цифрових технологій.

## Концепція в популярній літературі
Концепція «середовище є повідомленням» та її автор — головні герої одної із серій канадського історичного серіалу «Хвилини спадщини».

## Використані джерела
1. Архангельская, И. Б. (2007). Герберт Маршалл Маклюэн: От исследования литературы к теории медиа. М.: Изд-во Моск. ун-та.
2. McLuhan, M. (1994). Understanding media: The extensions of man. MIT press.

title: Середовище є повідомленням

wikitext:
'''Середовище''' (засіб комунікації) '''є повідомленням''' ({{lang-en|the Medium is the Message}}) — концепція, розроблена канадським філософом та дослідником медіа-впливів [[Маршалл Маклуен|Маршалом Маклуеном]]. Так називався перший розділ книги Маклуена «Розуміння засобів комунікації: зовнішнє розповсюдження людини», в якому розказується про фонові впливи засобів масової комунікації. Власне для їх опису дослідник і використав свою відому фразу, що стала афоризмом — «середовище є повідомленням».

== Публікації ==
* Як уже згадувалося, вперше концепція середовища як повідомлення була згадана та описана в книзі {{нп|Розуміння засобів комунікації|“Розуміння засобів комунікації: зовнішнє розповсюдження людини”||Understanding Media}} в 1964 році.

* Вдруге фраза з'являється у заголовку спільного видання Маклуена та графічного дизайнера {{нп|Квентін Фіоре|Квентіна Фіоре||Quentin Fiore}} в 1967 році у дещо видозміненому вигляді та звучить як «Засіб комунікації є масажем» ({{нп|The Medium is the Massage}}). Такою грою слів автори хотіли підкреслити вплив засобів масової комунікації на [[Сенсоріум|органи чуття]] людини. Хоча існує непідтверджений міф про те, що насправді така назва публікації — наслідок типографічної помилки, яку автори втім вигідно використали.

== Суть концепції ==
Здебільшого дослідники праць Маклуена сходяться на думці, що основним посилом, який Маклуен хотів висловити своєю відомою фразою, є той, що форма самого засобу комунікації важливіша за той контент, що міститься в ньому. Значний вплив на свідомість індивідів несе сам факт існування медій, їх тип та форма<ref name=":0">{{Cite book|title=Герберт Маршалл МакЛюэн: от исследования литературы к теории медиа|last=Архангельская|first=Ирина|year=2009|publisher=Изд-во Моск. ун-та|location=Москва|pages=34|language=|isbn=}}</ref>.

Засоби масової комунікації мають набагато більший вплив на формування природи суспільства, аніж будь-яка інформація, що доноситься за допомогою цих медіа.

Для кращого розуміння таких пояснень Маклуен наводить в приклад те, як нові транспортні засоби змінили структури міст: наприклад, авіатранспорт сильно вплинув на просторову організацію міст, та навіть на те, де вони самі розміщаються. Сам факт існування авіатранспорту вніс ці зміни в суспільство, а не те, для яких саме цілей  цей авіатранспорт використовується<ref name=":1">{{Cite book|title=Understanding media: The extensions of man|url=https://archive.org/details/understandingmed00mclu_818|last=McLuhan|first=Marshall|year=1994|publisher=MIT Press|location=|pages=[https://archive.org/details/understandingmed00mclu_818/page/n54 33]|language=|isbn=}}</ref>. Точно так само наявність радіо та телебачення вплнула на те, як люди організовують свій час, на просторову організацію всередині наших помешкань<ref name=":1" />. Якщо проводити паралелі із сучасною реальністю медіа-простору, то релевантним концепції буде запитання «Що більше впливає на наше життя — контент кожного окремо взятого відео на YouTube, чи сам факт існування такого виду масової комунікації?».

Істинним значенням кожного медіа-повідомлення Маклуен називає не його прямий зміст, а зміну масштабу, швидкості чи форми, що приноситься цим повідомленням в людську діяльність. Значущість окремого засобу масової комунікації виміряється не так об'ємом повідомлень, що ним передається, як здатністю медіа донести цей контент до якомога ширшої аудиторії. Для успішної комунікації необхідно, щоб адресат був добре знайомий із засобом комунікації, який використано для передачі інформації, міг його розшифрувати, розуміючи суть висловлювання, та при цьому враховував контекст, підтекст та особливості засобу комунікації<ref name=":0" />. Саме цим пояснюється успішність одних та неуспішність інших медій. МакЛуен застерігає споживачів медіа-продуктів від можливого «засліплення» нас контентом медіа, адже інші характеристики засобів масової комунікації куди більш важливіші та більше впливають на соціальну організацію життя.

Ідеї канадського дослідника медіа комунікацій, розроблені в 1960-х роках минулого століття, і до сьогодні вважаються доволі новаторськими, оскільки залишаються релевантними і в епоху цифрових технологій.

== Концепція в популярній літературі ==
Концепція «середовище є повідомленням» та її автор — головні герої одної із серій канадського історичного серіалу «Хвилини спадщини»<ref>«[https://www.youtube.com/watch?v=QNKpK_InQHQ Хвилини спадщини]»</ref>.

== Використані джерела ==
# Архангельская, И. Б. (2007). Герберт Маршалл Маклюэн: От исследования литературы к теории медиа. ''М.: Изд-во Моск. ун-та''.
# McLuhan, M. (1994). ''Understanding media: The extensions of man''. MIT press.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Масова комунікація]]
[[Категорія:Медіазнавство]]


text:
# Кунковская сельская община
Кунковская сельская община (укр. Кунківська сільська територіальна громада) — территориальная община на Украине, в Гайсинском районе Винницкой области. Административный центр — село Кунка.
Площадь общины — 175,6 км², население — 4402 жителя (2018).

## История
Образована 25 ноября 2016 путем объединения Кузьминецкого, Кунковского, Митлинецкого и Носовецкого сельских советов Гайсинского района.

## Населенные пункты
В состав общины входят 11 населенных пунктов — 2 поселка и 9 сел.

### Поселки
- Карбовское
- Трубочка

### Села
- Косаново
- Кузьминцы
- Кунка (административный центр)
- Метлинцы
- Носовцы
- Павловка
- Сокольцы
- Шура-Митлинецкая
- Щуровцы

wikiname: ruwiki

title: Кунковская сельская община

in_language: ru

wikitext:
{{Административная единица Украины
|Русское название = Кунковская сельская община
|Оригинальное название =  Кунківська сільська територіальна громада
|Герб =
|Флаг =
|Страна = [[Украина]]
|Статус =
|Гимн =
|Входит в = [[Винницкая область]]
|Включает =
|Столица = [[Кунка]]
|Дата образования = 2016 =
 |Название главы = Голова общины
|Глава = Безбах Василий Витальевич
|Язык = [[украинский]]
|Население = 4402
 |Год переписи = 2018
 |Плотность = 24,08
 |Место по плотности =
 |Национальный состав =
 |Конфессиональный состав =
|Площадь = 175,6
}}

'''Кунковская сельская община''' ''([[Украинский язык|укр]]. Кунківська сільська територіальна громада)'' — [[Общины Украины|территориальная община]] на [[Украина|Украине]], в [[Гайсинский район|Гайсинском районе]] [[Винницкая область|Винницкой области]]. [[Административный центр]] — село [[Кунка]].

Площадь общины — 175,6 км², население — 4402 жителя (2018).<ref>{{Cite web|url=https://web.archive.org/web/20220526001747/https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/201-2018-р/#Text|title=Про затвердження розподілу обсягу субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на формування інфраструктури об’єднаних територіальних громад у 2018 році}}</ref>

== История ==
Образована 25 ноября 2016 путем объединения Кузьминецкого, Кунковского, Митлинецкого и Носовецкого сельских советов Гайсинского района.

== Населенные пункты ==
В состав общины входят 11 [[Населённый пункт|населенных пунктов]] — 2 [[Посёлок|поселка]] и 9 [[Село|сел]].

=== Поселки ===
* [[Карбовское (Винницкая область)|Карбовское]]
* [[Трубочка (посёлок)|Трубочка]]

=== Села ===
* [[Косаново]]
* [[Кузьминцы (Гайсинский район)|Кузьминцы]]
* Кунка (административный центр)
* [[Метлинцы]]
* [[Носовцы (Винницкая область)|Носовцы]]
* [[Павловка (Гайсинский район)|Павловка]]
* [[Сокольцы]]
* [[Шура-Метлинецкая|Шура-Митлинецкая]]
* [[Щуровцы (Винницкая область)|Щуровцы]]

== Примечания ==
{{примечания}}

{{Обновить|дата=2025-05-28}}
{{нет источников|дата=2025-06-16}}

[[Категория:Гайсинский район]]
[[Категория:Общины Винницкой области]]

title: Кунковская сельская община

Страна: Украина

Входит в: Винницкая область

Адм. центр: Кунка

Голова общины: Безбах Василий Витальевич

title: История и география

Дата образования: 25 ноября 2016

title: Население

Официальный язык: украинский

title: Цифровые идентификаторы


text:
# (13004) Aldaz
(13004) Aldaz est un astéroïde de la ceinture principale.

## Description
(13004) Aldaz est un astéroïde de la ceinture principale. Il fut découvert le 15 septembre 1982 à la station Anderson Mesa par Edward L. G. Bowell. Il présente une orbite caractérisée par un demi-grand axe de 2,59 UA, une excentricité de 0,30 et une inclinaison de 14,2° par rapport à l'écliptique.

## Compléments

wikiname: frwiki

title: (13004) Aldaz

in_language: fr

wikitext:
{{Infobox Planète mineure
 | nom= {{PM2|13004|Aldaz}}
 | époque = {{date|27|juin|2015|en astronomie}} ([[Jour julien|JJ]] 2457200,5)
 | époque notes = <ref name="MPC 13004">{{lien web |langue=en |url=http://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=13004 |titre=(13004) Aldaz = 1982 RR |site=le site du [[Centre des planètes mineures]] |consulté le=17 octobre 2015}}</ref>
 | incertitude = 0
 | demi-grand axe = 387.463{{x10|6}}
 | demi-grand axe ua = 2.59
 | demi-grand axe notes = <ref name="MPC 13004" />
 | aphélie = 502.655{{x10|6}}
 | aphélie ua = 3.36
 | aphélie notes = <ref name="MPC 13004" />
 | périhélie = 270.776{{x10|6}}
 | périhélie ua = 1.81
 | périhélie notes = <ref name="MPC 13004" />
 | excentricité = 0.30
 | excentricité notes = <ref name="MPC 13004" />
 | période de révolution = ~1520
 | période de révolution alt = {{unité|4.16|[[Année julienne|a]]}}
 | inclinaison = 14.2
 | inclinaison notes = <ref name="MPC 13004" />
 | nœud ascendant = 173.9
 | nœud ascendant notes = <ref name="MPC 13004" />
 | argument du périhélie = 186.9
 | argument du périhélie notes = <ref name="MPC 13004" />
 | anomalie moyenne = 311.9
 | anomalie moyenne notes = <ref name="MPC 13004" />
 | catégorie notes = <ref name="MPC 13004" />{{,}}<ref name="JPL 13004">{{lien web|langue=en|titre=13004 Aldaz (1982 RR)|url=http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=13004|format=html|site=ssd.jpl.nasa.gov|éditeur=[[Jet Propulsion Laboratory]]|consulté le=17 octobre 2015}}</ref>
 | magnitude = 13.9
 | magnitude notes = <ref name="MPC 13004" />{{,}}<ref name="JPL 13004" />
 | découvreur = [[Edward L. G. Bowell]]
 | découvreur notes = <ref name="MPC 13004" />{{,}}<ref name="JPL 13004" />
 | lieu = [[Station Anderson Mesa]]<ref name="MPC 13004" />
 | date = le {{date|15|9|1982|en astronomie}}
 | date notes = <ref name="MPC 13004" />{{,}}<ref name="JPL 13004" />
 | désignations = 1982 RR
 | désignations notes = <ref name="MPC 13004" />{{,}}<ref name="JPL 13004" />
}}
'''(13004) Aldaz''' est un [[astéroïde]] de la [[ceinture d'astéroïdes|ceinture principale]].

== Description ==
(13004) Aldaz est un [[astéroïde]]<ref name="MPC 13004"/> de la [[ceinture d'astéroïdes|ceinture principale]]. Il fut découvert le {{date|15|9|1982}} à la [[station Anderson Mesa]] par [[Edward L. G. Bowell]]. Il présente une orbite caractérisée par un [[grand axe|demi-grand axe]] de 2,59 UA, une [[excentricité orbitale|excentricité]] de 0,30 et une [[inclinaison orbitale|inclinaison]] de 14,2° par rapport à l'[[écliptique]]<ref name="JPL 13004"/>.

== Compléments ==
=== Articles connexes ===
* [[Liste des planètes mineures (13001-14000)]]
* [[Ceinture d'astéroïdes]]
== Références ==
{{Références}}

{{Navigation des astéroïdes | avant=[[(13003) Dickbeasley]] | après=[[(13005) Stankonyukhov]] }}
{{Palette|Petits corps du Système solaire|Système solaire}}
{{Portail|astronomie|planètes mineures et comètes}}

[[Catégorie:Planète mineure découverte en 1982]]
[[Catégorie:Astéroïde de la ceinture principale]]
[[Catégorie:Objet céleste découvert par Edward L. G. Bowell]]
[[Catégorie:Objet céleste découvert à la station Anderson Mesa]]

title: Caractéristiques orbitales · Époque 27 juin 2015 (JJ 2457200,5) · Établi sur ? observ. couvrant ? (U = 0)

Catégorie: Astéroïde de la ceinture principale

title: Caractéristiques physiques

title: Découverte

Date: le 15 septembre 1982

Découvert par: Edward L. G. Bowell

Lieu: Station Anderson Mesa


text:
# Hammerodde (schip, 2005)
De Hammerodde is een van de RoPax-veerboten van rederij BornholmerFærgen uit Bornholm in Denemarken. Het is vernoemd naar de Noordkaap van het Bornholmse eiland. Het is het zusterschip van Dueodde die voor dezelfde rederij voer.
De Nederlandse Merwede Scheepswerf kreeg in 2004 de bouwopdracht voor twee nieuwe veerschepen voor rederij Bornholms Trafikken en bouwde er zelf een, de Hammerodde. In opdracht van Merwede Shipyard in Hardinxveld-Giessendam bouwde Volharding Shipyards in Harlingen het andere schip, de Dueodde. Beide schepen zijn zogeheten ropax-ferries, veerboten voor het vervoer van zowel passagiers als voertuigen.
Vanaf april 2005 is het in dienst op de routes Rønne - Køge (avond- en nachtdienst), Rønne - Ystad en Rønne - Sassnitz. Het schip heeft 1235 meter laadruimte voor voertuigen, kan 400 passagiers vervoeren en beschikt over 108 bedden in 60 kajuiten.
De Dueodde is verkocht en werd op 10 oktober 2010 uit de dienstregeling genomen. De Hammerodde blijft echter in dienst.
Begin 2010 werd de Hammerodde bij de werf STX Europe in Helsinki voorzien van een nieuw autodek en een stille ruimte voor passagiers.

## Inwendige indeling
- Dek 3: onderste autodek met 645 meter laadruimte, bereikbaar via een 11,50 meter brede achterklep.
- Dek 5: het bovenste autodek, te bereiken via dek 3 via een ophaalbare klep, werd in de winter van 2010 uitgebreid om meer ruimte voor opleggers te creëren.[3]
- Dek 7: een bistro met 50 zitplaatsen, een receptie, Taxfree-Shop en verblijfsruimten met in totaal 256 leunstoelen.
- Dek 8 en 9: 20 eenpersoons kajuiten, 36 dubbele kajuiten en 4 vierpersoons kajuiten, ieder met een eigen badkamer. Bij de renovatie werd op dek 8 een rustruimte met slaapbanken toegevoegd.[3]

- Ansichtkaart van de Hammerodde
- De Hammerodde dicht bij Rønne Havn.

Skandia · Heimdal · Hjalmar · Thor · Bornholm · Skandia · Ørnen · Heimdal · Frem · Bornholm · Hammershus · Østersøen · Rotna · Ella · Kongedybet · Østersøen · Bornholm · Thorkild Lund · Bornholm · 66-Paketten · Bornholmerpilen · Hammershus · Rotna · Isefjord · Hammershus · Rotna · Povl Anker · Jens Kofod · Julle · Peder Olsen · Gute · Villum Clausen · Dana Hafnia · Clare · King Of Scandinavia · Bora Mari · Rügen · Vilja · Dueodde · Hammerodde · Skania · Leonora Christina

wikiname: nlwiki

title: Hammerodde (schip, 2005)

in_language: nl

wikitext:
{{Infobox schip
| Schip naam                    = Hammerodde
| afbeelding                    = Hammerodde (11800530116).jpg
| onderschrift                  = De ''Hammerodde'' in 2013
| Schip flag                    = {{DK-VLAG|40}}
| Schip besteld                 =
| Scheepsbouwer                 = [[Merwede Shipyard]], [[Hardinxveld]]
{{NL}}
| Schip kiellegging             = 2004
| Schip tewaterlating           = 2005
| Schip gedoopt                 =
| Schip gekocht                 =
| Schip in de vaart genomen     = april [[2005]]
| Schip uit de vaart genomen    =
| Schip in dienst               = april [[2005]]
| Schip uit dienst              =
| Schip omgedoopt               =
| Schip opnieuw geclassificeerd =
| Schip veroverd                =
| Schip lot                     =
| Schip thuishaven              = [[Rønne (plaats)|Rønne]]
{{DK}}
| Schip klasse                  = 100A1 [[Roll-on-roll-offschip|RORO]] passagiersschip LMC, UMS.
| Schip deplacement             =
| Schip tonnenmaat              =
| Schip TEU                     =
| Schip passagiers              = 400
| Schip hutten                  = {{0}}60
| Schip tarieven                =
| Schip kostprijs               =
| Schip draagvermogen           =
| Schip IMO                     = 9323699
| Schip ENI                     =
| Schip vlag                    = {{DK}}
| Schip lengte                  = 124,90 m
| Schip breedte                 = {{0}}23,40 m
| Schip diepgang                = {{0|00}}5,30 m
| Schip zomerdiepgang           =
| Schip hoogte                  = {{0|00}}4,90 m
| Schip voortstuwing            = 2× MaK 9M32 medium-speed dieselmotoren
4.320 kW bij 600 tpm
| Schip snelheid                = {{0}}18,5 [[knoop (snelheid)|knopen]] (90% MCR)
| Schip eigenaar                = [[Færgen]]
| Schip charteraar              = [[BornholmerFærgen]]
| Schip type                    = [[Roll-on-roll-offschip|RORO]]/[[Ropax]]
| Schip roepletters             = OYAX
| Schip bereik                  =
| Schip duurzaamheid            =
| Schip testdiepte              =
| Schip boten                   =
| Schip capaciteit              = 400 pers.
108 bedden
 60 [[kajuit|kajuisten]]
200 auto's<ref>(20)1235 meter autodek</ref>
| Schip bemanning               = {{0}}30
| Schip tijd om te activeren    =
| Schip sensoren                =
| Schip EW                      =
| Schip bewapening              =
| Schip bepantsering            =
| Schip vliegtuigen             =
| Schip motto                   =
| Schip bijnaam                 =
| Schip verdiensten             =
| Schip opmerkingen             = [[Bestand:AS-prom-icon.svg|100px]]
| Schip teken                   =
}}

De '''''Hammerodde''''' is een van de [[RoPax]]-veerboten van rederij [[BornholmerFærgen]] uit [[Bornholm (eiland)|Bornholm]] in [[Denemarken]]. Het is vernoemd naar de Noordkaap van het Bornholmse eiland. Het is het zusterschip van ''[[Dueodde (schip)|Dueodde]]'' die voor dezelfde rederij voer.

De [[Nederlandse]] [[Merwede Scheepswerf]] kreeg in 2004 de bouwopdracht voor twee nieuwe veerschepen voor rederij Bornholms Trafikken en bouwde er zelf een, de ''Hammerodde''. In opdracht van [[Merwede Shipyard]] in [[Hardinxveld-Giessendam]] bouwde [[Volharding Shipyards]] in [[Harlingen (stad)|Harlingen]] het andere schip, de Dueodde. Beide schepen zijn zogeheten ropax-ferries, veerboten voor het vervoer van zowel passagiers als voertuigen.<ref>[https://web.archive.org/web/20071218050355/http://harlingengezien.web-log.nl/harlingengezien/informatie/index.html Harlingengezien.web-log.nl]</ref>

Vanaf april [[2005]] is het in dienst op de routes [[Rønne (plaats)|Rønne]] - [[Køge (plaats)|Køge]] (avond- en nachtdienst), Rønne - [[Ystad (stad)|Ystad]] en Rønne - [[Sassnitz]]. Het schip heeft 1235 meter laadruimte voor voertuigen, kan 400 passagiers vervoeren en beschikt over 108 bedden in 60 kajuiten.

De ''Dueodde'' is verkocht en werd op 10 oktober 2010 uit de dienstregeling genomen. De ''Hammerodde'' blijft echter in dienst.

[[Bestand:Bornholmerfærgen route map.svg|thumb|left|Routes naar Denemarken, Duitsland en Zweden]]
Begin 2010 werd de ''Hammerodde'' bij de werf [[STX Europe]] in [[Helsinki]] voorzien van een nieuw autodek en een stille ruimte voor passagiers.<ref name="seefahrt">{{de}} [https://archive.today/20130211204552/http://www.seefahrt-aktuell.de/umbau-der-hammerodde-abgeschlossen/ Umbau der ''Hammerodde'' abgeschlossen] (geraadpleegd op 11 April 2011)</ref>

== Inwendige indeling ==
* Dek 3: onderste autodek met 645 meter laadruimte, bereikbaar via een 11,50 meter brede achterklep.
* Dek 5: het bovenste autodek, te bereiken via dek 3 via een ophaalbare klep, werd in de winter van 2010 uitgebreid om meer ruimte voor opleggers te creëren.<ref name="seefahrt" />
* Dek 7: een [[bistro]] met 50 zitplaatsen, een [[receptie (balie)|receptie]], [[Taxfree]]-Shop en verblijfsruimten met in totaal 256 leun[[stoel]]en.
* Dek 8 en 9: 20 eenpersoons kajuiten, 36 dubbele kajuiten en 4 vierpersoons kajuiten, ieder met een eigen [[badkamer]]. Bij de renovatie werd op dek 8 een rustruimte met slaapbanken toegevoegd.<ref name="seefahrt" />
{{Clearleft}}
<gallery widths="120" heights="120">
Bestand:BornholmerFærgen - Hammerodde Postcard.jpg|Ansichtkaart van de ''Hammerodde''
Bestand:BornholmerFærgen - MS Hammerodde close to Rønne.jpg|De ''Hammerodde'' dicht bij [[Haven van Rønne|Rønne Havn]].
</gallery>

{{Appendix|2=
* {{en}} {{Aut| N.N.}}: ''Ro-Pax-Ferry "Hammerodde"'' in [[Hansa (Zeitschrift)|HANSA]] Jaargang 2005 Nr. 10 p. 59-61
* {{en}} [https://www.ferry-site.dk/ferry.php?id=9323699&lang=en www.ferry-site.dk]
* {{da}} [http://www.faergen.dk/ruter/bornholmerfaergen.aspx faergen.dk]
* {{da}} [https://web.archive.org/web/20160201155644/http://skibsregister.dma.dk/Main.asp?A=1&D=4&CSR=8170320&SID=5549938&VID=4228057 scheepsregister]
* {{en}} [http://marine.cat.com/cda/files/974703/7/Ro-Pax%20Ferry_2x%20MaK_9%20M%2032_Hammerodde_HSB_2005_Jun.pdf marine.cat.com] Dueodde & Hammerodde HSB 2005.
----
{{References}}
}}
{{Navigatie scheepvaart Bornholm}}
{{Commonscat}}

[[Categorie:Schip gebouwd in Nederland]]
[[Categorie:Veerboot op naam]]
[[Categorie:Schip op naam]]

title: Geschiedenis

Werf: Merwede Shipyard, Hardinxveld · Nederland

In de vaart genomen: april 2005

In dienst: april 2005

Thuishaven: Rønne · Denemarken

title: Eigenaren

Vlag: Denemarken

Eigenaar: Færgen

Charteraar: BornholmerFærgen

title: Algemene kenmerken

Scheepsklasse: 100A1 RORO passagiersschip LMC, UMS.

Type: RORO/Ropax

Voortstuwing en vermogen: 2× MaK 9M32 medium-speed dieselmotoren · 4.320 kW bij 600 tpm

Roepletters: OYAX

Capaciteit: 400 pers. · 108 bedden · 60 kajuisten · 200 auto's

Portaal: Maritiem


text:
# IRIS Konarak
Tàu Konarak của Iran (tiếng Ba Tư: کنارک) là tàu hỗ trợ quân sự lớp Hendijian. Tàu này được đóng tại Hà Lan, và đã hoạt động từ năm 1988. Ban đầu dự định là tàu hỗ trợ và hậu cần, Konorak đã được đại tu vào năm 2018, và hiện được trang bị tên lửa chống hạm. Tàu này đã bị một tên lửa bắn nhầm từ tàu khu trục Jamaran trong quá trình tập luyện vào ngày 10 tháng 5 năm 2020, giết chết 19 thủy thủ có mặt trên tàu.

## Mô tả
Konarak được đóng vào năm 1988 tại Nhà máy đóng tàu K. Damen, ở Boven-Hardinxveld, Hà Lan, đánh số 1403. Nó đã được đặt hàng và mua trước Cách mạng Iran năm 1979. 12 tàu hỗ trợ đã được chế tạo vào những năm 1980, sáu trong số đó được đóng tại Nhà máy đóng tàu K. Damen và phần còn lại theo hợp đồng ở Iran. Chất vấn đã được nêu ra tại quốc hội Hà Lan về việc giao tàu trong Chiến tranh Iran-Iraq 1980-88 nhưng vì các tàu không được trang bị vũ khí và không phải là tàu chiến đấu nên không cần giấy phép xuất khẩu. Người Hà Lan cũng đã giao một tàu kéo và tàu chở nước cho Hải quân Iran trong giai đoạn này. Konarak đã đi vào hoạt động từ năm 1988.
Konarak dài 50,8m, rộng 10,2 m và có ngấn nước 2,7 m. Nó có khả năng chở 460 tấn (450 tấn Anh; 510 tấn Mỹ) hàng hóa (bao gồm 40 tấn (39 tấn Anh; 44 tấn Mỹ) nước uống) và 90 người.

## Hoạt động
Các tàu thuộc lớp Hendijan đã được sử dụng làm tàu hỗ trợ và trong vai trò hậu cần. Trong những năm gần đây, chúng được cài đặt vũ khí chống hạm và tái sử dụng làm tàu chiến đấu. Konarak đã được đại tu vào năm 2018, có khả năng phóng tên lửa và có thể được sử dụng để đặt mìn. Konarak không có vũ khí chống tên lửa mặc dù nó có thể có một pháo Oerlikon dài 20 mm (0,79 in) và bốn tên lửa chống hạm Nasr-1. Con tàu gia nhập lực lượng hải quân Iran có trụ sở tại thành phố Konarak vào ngày 7 tháng 10 năm 2018.

### Tai nạn năm 2020
Ngày 10 tháng 5 năm 2020, con tàu bị một tên lửa C-802 Noor bắn từ Jamaran khi đang ở Eo biển Hormuz. Đài truyền hình chính thức của Iran ban đầu đưa tin một trường hợp tử vong trong vụ việc nhưng sau đó đã được sửa thành 19 người chết và 15 người bị thương. Konarak có vai trò là tàu liên lạc, đặt ra các mục tiêu để luyện nhắm cho các tên lửa từ Jamaran. Konarak được cho là đã không đủ khoảng cách với mục tiêu trước khi phóng và bị trúng tên lửa. Tên lửa có thể đã tự động khóa vào Konarak là mục tiêu lớn nhất hoặc nếu không, đã được đặt làm mục tiêu do lỗi của con người. Sau sự cố, Konarak đã được phục hồi về cảng để trải qua một cuộc "kiểm tra kỹ thuật". Các cảnh quay do đài truyền hình IRIB của Iran công bố cho thấy con tàu bị tàn phá nặng nề ở mũi tàu với cấu trúc thượng tầng bị tàn phá và khói bốc lên từ các đám cháy.

title: IRIS Konarak

wikitext:
{{short description|Tàu của Iran}}
{|{{Infobox ship begin <!-- warships except submarines -->
| infobox caption = <!-- keywords: yes, nodab; or caption text -->
| display title = IRIS ''Konarak''
}}
{{Infobox ship image
| Ship image =
| Ship image size =
| Ship caption = ''Konarak''
| image alt =
}}
{{Infobox ship career
| Hide header =
| Ship country = [[Iran]]
| Ship flag = {{shipboxflag|Iran}}
| Ship name = ''Konarak''
| Ship owner = [[Hải quân Cộng hòa Hồi giáo Iran]]
| Ship namesake = [[Konarak, Iran|Konarak]]
| Ship ordered =
| Ship builder = [[Damen Group|K Damen]], [[Boven-Hardinxveld]], Hà Lan
| Ship yard number = 1403
| Ship laid down =
| Ship launched = 1988
| Ship acquired =
| Ship commissioned =
| Ship decommissioned =
| Ship in service = 1988
| Ship out of service = 10 tháng 5 năm 2020
| Ship struck =
| Ship reinstated =
| Ship honours =
| Ship honors =
| Ship fate =
| Ship status =
| Ship notes =
}}
{{Infobox ship characteristics
| Hide header =
| Header caption =
| Ship class = {{sclass-|Hendijan|support vessel|1}}
| Ship displacement = * {{cvt|446|LT|lk=on}} tiêu chuẩn
* {{cvt|650|LT|lk=off}} chất đầy
| Ship length = * {{cvt|47|m}} [[Chiều dài tổng thể|Tổng thể]]
* {{cvt|44,6|m}} [[Chiều dài giữa các đường vuông góc|Giữa các đường vuông góc]]
| Ship beam = {{cvt|8,55|m}}
| Ship draught =
| Ship draft = {{cvt|2,86|m}}
| Ship power = {{cvt|6200|hp}}
| Ship propulsion = *2 × động cơ diesel S16MPTK Mitsubishi
*2 × [[Trục cánh quạt|trục truyền động]]
| Ship speed = {{cvt|21|kn|lk=on}}
| Ship range =
| Ship complement = 15
| Ship sensors = Đê ca 2070 – ra đa, tìm kiếm và định vị bề mặt
| Ship EW =
| Ship armament = *1 × [[Pháo 20 mm Oerlikon|pháo Oerlikon {{cvt|20|mm}}/90]]
*4 × [[tên lửa chống hạm]] [[Nasr-1]]
| Ship armour =
| Ship armor =
| Ship aircraft =
| Ship aircraft facilities =
| Ship notes = Đại tu năm 2018
}}
|}
'''Tàu ''Konarak'' của Iran''' ({{langx|fa|کنارک}}) là tàu hỗ trợ quân sự lớp Hendijian. Tàu này được đóng tại Hà Lan, và đã hoạt động từ năm 1988. Ban đầu dự định là tàu hỗ trợ và hậu cần, ''Konorak'' đã được đại tu vào năm 2018, và hiện được trang bị tên lửa chống hạm. Tàu này đã bị một tên lửa bắn nhầm từ [[tàu khu trục]] Jamaran trong quá trình tập luyện vào ngày 10 tháng 5 năm 2020, giết chết 19 thủy thủ có mặt trên tàu.

== Mô tả ==
''Konarak'' được đóng vào năm 1988 tại Nhà máy đóng tàu K. Damen, ở [[Hardinxveld-Giessendam|Boven-Hardinxveld]], Hà Lan, đánh số 1403.<ref name="IFP">{{Chú thích báo|url=https://ifpnews.com/several-people-killed-injured-in-naval-accident-off-southern-iranian-coast|title=Several Killed, Injured in Naval Accident Off Southern Iranian Coast|date=ngày 11 tháng 5 năm 2020|work=Iran Front Page|access-date =ngày 11 tháng 5 năm 2020}}</ref> Nó đã được đặt hàng và mua trước [[Cách mạng Hồi giáo|Cách mạng Iran]] năm 1979.<ref name="BBC">{{Chú thích báo|url=https://www.bbc.co.uk/news/world-middle-east-52612511|title=Iran navy 'friendly fire' incident kills 19 sailors in Gulf of Oman|date=ngày 11 tháng 5 năm 2020|access-date =ngày 11 tháng 5 năm 2020|publisher=BBC News}}</ref> 12 tàu hỗ trợ đã được chế tạo vào những năm 1980, sáu trong số đó được đóng tại Nhà máy đóng tàu K. Damen và phần còn lại theo hợp đồng ở Iran. Chất vấn đã được nêu ra tại quốc hội Hà Lan về việc giao tàu trong [[Chiến tranh Iran-Iraq]] 1980-88 nhưng vì các tàu không được trang bị vũ khí và không phải là tàu chiến đấu nên không cần giấy phép xuất khẩu. Người Hà Lan cũng đã giao một [[tàu kéo]] và tàu chở nước cho Hải quân Iran trong giai đoạn này.<ref name="Karremann">{{Chú thích báo|url=https://marineschepen.nl/nieuws/Iraans-fregat-vuurt-raket-op-Iraanse-patrouilleboot-110520.html|title=Raket van Iraans fregat treft Iraanse patrouilleboot: 19 doden|last=Karremann|first=Jaime|date=ngày 11 tháng 5 năm 2020|work=Marineschepen.nl|access-date =ngày 11 tháng 5 năm 2020|language=nl|trans-title=Rocket from Iranian frigate strikes Iranian patrol boat}}</ref> ''Konarak'' đã đi vào hoạt động từ năm 1988.<ref name="AJ">{{Chú thích báo|url=https://www.aljazeera.com/news/2020/05/iran-missile-accidentally-strikes-ship-kills-sailor-200511040707503.html|title=Sailors killed after Iran missile 'accidentally' strikes own ship|date=ngày 11 tháng 5 năm 2020|access-date =ngày 11 tháng 5 năm 2020|publisher=Al Jazeera}}</ref>

''Konarak'' dài 50,8m, rộng 10,2 m và có ngấn nước 2,7 m. Nó có khả năng chở {{Convert|460|tonne|ton}} hàng hóa (bao gồm {{Convert|40|tonne|ton}} nước uống) và 90 người.<ref name="IFP"/>

== Hoạt động ==
Các tàu thuộc lớp ''Hendijan'' đã được sử dụng làm tàu hỗ trợ và trong vai trò hậu cần. Trong những năm gần đây, chúng được cài đặt vũ khí chống hạm và tái sử dụng làm tàu chiến đấu.<ref name="Karremann" /> ''Konarak'' đã được đại tu vào năm 2018, có khả năng phóng tên lửa và có thể được sử dụng để đặt mìn.<ref name="IFP" /><ref name="AJ" /> ''Konarak'' không có vũ khí chống tên lửa mặc dù nó có thể có một pháo Oerlikon dài {{cvt|20|mm}} và bốn [[tên lửa chống hạm]] [[Nasr-1]].<ref name="IFP" /><ref name="Karremann" /><ref name="Navypedia">{{chú thích web|url=http://www.navypedia.org/ships/iran/iran_es_koramshahr.htm |title=Koramshahr parto ships (1985-1993) |work=Navypedia|access-date =ngày 12 tháng 5 năm 2020}}</ref> Con tàu gia nhập lực lượng hải quân Iran có trụ sở tại thành phố [[Konarak, Iran|Konarak]] vào ngày 7 tháng 10 năm 2018.<ref name="IFP" />

=== Tai nạn năm 2020 ===
Ngày 10 tháng 5 năm 2020, con tàu bị một tên lửa C-802 Noor bắn từ ''[[Tàu frigate Jamaran của Iran|Jamaran]]'' khi đang ở [[Eo biển Hormuz]].<ref name="Drive">{{chú thích web|url=https://www.thedrive.com/the-war-zone/33395/heres-all-thats-left-of-iranian-navy-ship-struck-by-missile-in-friendly-fire-tragedy|title=Here's All That's Left Of Iranian Navy Ship Struck By Missile In Friendly Fire Tragedy (Updated)|last=Rogoway|first=Tyler|date=ngày 11 tháng 5 năm 2020|work=The Drive|access-date =ngày 12 tháng 5 năm 2020}}</ref> Đài truyền hình chính thức của Iran ban đầu đưa tin một trường hợp tử vong trong vụ việc<ref name="Wintour">{{chú thích báo|url=https://www.theguardian.com/world/2020/may/11/iranian-navy-ship-hit-by-missile-in-fatal-friendly-fire-incident-in-gulf|title=Iran says 19 dead in Gulf of Oman friendly fire incident|last=Wintour|first=Patrick|date=ngày 11 tháng 5 năm 2020|work=The Guardian|access-date =ngày 11 tháng 5 năm 2020|authorlink=Patrick Wintour}}</ref> nhưng sau đó đã được sửa thành 19 người chết và 15 người bị thương. ''Konarak'' có vai trò là tàu liên lạc, đặt ra các mục tiêu để luyện nhắm cho các tên lửa từ ''Jamaran''. ''Konarak'' được cho là đã không đủ khoảng cách với mục tiêu trước khi phóng và bị trúng tên lửa.<ref name="BBC" /> Tên lửa có thể đã tự động khóa vào ''Konarak'' là mục tiêu lớn nhất hoặc nếu không, đã được đặt làm mục tiêu do lỗi của con người.<ref name="Wintour" /> Sau sự cố, ''Konarak'' đã được phục hồi về cảng để trải qua một cuộc "kiểm tra kỹ thuật". Các cảnh quay do đài truyền hình [[Islamic Republic of Iran Broadcasting|IRIB]] của Iran công bố cho thấy con tàu bị tàn phá nặng nề ở mũi tàu<ref>{{chú thích web|url=https://news.usni.org/2020/05/11/iranian-friendly-fire-incident-kills-19-after-frigate-fires-missile-at-support-ship|title=Iranian Friendly Fire Incident Kills 19, After Frigate Fires Missile At Support Ship|last=Eckstein|first=Megan|date=ngày 11 tháng 5 năm 2020|work=USNI News|access-date = ngày 13 tháng 5 năm 2020}}</ref> với cấu trúc thượng tầng bị tàn phá và khói bốc lên từ các đám cháy.<ref name="BBC" />

== Xem thêm ==
* [[Chuyến bay 752 của Ukraine International Airlines]]

== Tham khảo ==
{{Thể loại Commons|Konarak (1403)}}
{{tham khảo|30em}}

[[Thể loại:Bài có liên kết cần định hướng]]
[[Thể loại:Giới thiệu năm 1988]]
[[Thể loại:Thảm họa giao thông theo năm|2]]
[[Thể loại:Tai nạn đường biển]]
[[Thể loại:Vụ bê bối quân sự]]
[[Thể loại:Sự cố trong chiến đấu]]
[[Thể loại:Sự cố hàng hải thế kỷ 21]]
[[Thể loại:Thảm họa năm 2020]]
[[Thể loại:Quân sự Iran]]
[[Thể loại:Sự cố quân ta bắn quân mình]]

title: Iran

Tên gọi: Konarak

Đặt tên theo: Konarak

Chủ sở hữu: Hải quân Cộng hòa Hồi giáo Iran

Xưởng đóng tàu: K Damen, Boven-Hardinxveld, Hà Lan

Ngừng hoạt động: 10 tháng 5 năm 2020

title: Đặc điểm khái quát

Lớp tàu: support vessel lớp Hendijan

Trọng tải choán nước: - 446 tấn Anh (453 t) tiêu chuẩn - 650 tấn Anh (660 t) chất đầy

Chiều dài: - 47 m (154 ft) Tổng thể - 44,6 m (146 ft) Giữa các đường vuông góc

Động cơ đẩy: - 2 × động cơ diesel S16MPTK Mitsubishi - 2 × trục truyền động

Vũ khí: - 1 × pháo Oerlikon 20 mm (0,79 in)/90 - 4 × tên lửa chống hạm Nasr-1

Ghi chú: Đại tu năm 2018


text:
# Sasagaki Ryosuke
Ryosuke Sasagaki (sinh ngày 13 tháng 1 năm 1985) là một cầu thủ bóng đá người Nhật Bản.

## Sự nghiệp câu lạc bộ
Ryosuke Sasagaki đã từng chơi cho Ehime FC.

title: Sasagaki Ryosuke

wikitext:
{{Infobox football biography
|name=Ryosuke Sasagaki
|image=
|fullname=Ryosuke Sasagaki
|birth_date={{birth date and age|1985|1|13}}
|birth_place=[[Shizuoka]], [[Nhật Bản]]
|position=[[Tiền đạo (bóng đá)|Tiền đạo]]
|currentclub=
|clubnumber=
|years1=2007–2008|clubs1=[[Ehime FC]]|caps1=|goals1=
}}
'''Ryosuke Sasagaki''' (sinh ngày 13 tháng 1 năm 1985) là một cầu thủ [[bóng đá]] người [[Nhật Bản]].<ref name="J.League">{{Cầu thủ J.League}}</ref>

==Sự nghiệp câu lạc bộ==
Ryosuke Sasagaki đã từng chơi cho [[Ehime FC]].

==Tham khảo==
{{tham khảo}}

{{sơ khai cầu thủ bóng đá Nhật Bản}}

[[Thể loại:Sinh năm 1985]]
[[Thể loại:Nhân vật còn sống]]
[[Thể loại:Cầu thủ bóng đá nam Nhật Bản]]
[[Thể loại:Cầu thủ bóng đá Ehime FC]]

title: Ryosuke Sasagaki

Tên đầy đủ: Ryosuke Sasagaki

Nơi sinh: Shizuoka, Nhật Bản

Vị trí: Tiền đạo

title: Sự nghiệp cầu thủ chuyên nghiệp*

Năm: Đội · ST · (BT)

Ehime FC

Sự nghiệp cầu thủ chuyên nghiệp*: *Số trận ra sân và số bàn thắng ở câu lạc bộ tại giải quốc gia


text:
# Val Cichero
La val Cichero, detta anche val Cicana, dal nome del torrente che la bagna (in ligure rispettivamente vallâ de Cichê e vallâ da Cicaña), è una valle della Liguria lunga circa 7 km che si trova fra la Val Fontanabuona a ovest e la Valle Sturla a est. È interamente situata nel comune di San Colombano Certenoli.
Il torrente Cicana nasce dal monte Ramaceto. In località Terrarossa confluisce nel torrente Sturla. Qualche chilometro dopo, i due corsi d'acqua si uniscono nei pressi di Carasco dando origine, insieme al torrente Graveglia, al fiume Entella che sfocia nel mar Ligure fra Chiavari e Lavagna.
La bassa valle si presenta ripida e coperta da fitti boschi, mentre la parte alta si allarga in pianori dove, almeno in passato, vi era un'attività agricola.
Durante la seconda guerra mondiale la Val Cichero ospitò i partigiani che trovarono rifugio nei cosiddetti cason, ancora oggi visibili. Fin dal novembre del 1943, il carattere appartato della vallata spinse una delle prime bande sorte nelle colline di Chiavari a trasferirvi la propria base operativa. La stima che la formazione seppe acquisire e i buoni rapporti con la popolazione locale, la fece diventare un punto di riferimento per i vari gruppi della Resistenza che operavano nel Levante genovese e dette il nome ad una delle più famose formazioni partigiane: la Divisione Garibaldi "Cichero". Per contro, la popolazione della Val Cichero subì un rastrellamento nazifascista tra il 16 e il 19 luglio del 1944 che portò alla fucilazione di sette partigiani.
La Val Cichero comprende piccoli centri abitati: Celesia, Villagrande di Cichero, Larvego, Costa Romaggi, Calcinaia, Costacalderaia, Fereccio, Lomaro, Gnorecco, Terenzana, Larvego, Vignetta. La valle è meta di numerosi amanti delle camminate. Si può risalire fino ai prati di Cichero e da lì è possibile fare percorsi che portano al monte Ramaceto e all'alta via dei Monti Liguri da cui si può scendere in Val d'Aveto che si trova nel bacino idrografico del Po e nel 2019 è stato aperto un piccolo sito archeologico nei pressi di una pietra risalente al Neolitico, che è possibile visitare.
Il torrente Cicana è percorso da appassionati di kajak.

wikiname: itwiki

title: Val Cichero

in_language: it

wikitext:
{{Valle
|nomevalle= Val Cichero
|image=
|image_text=
|nazione={{ITA}}
|regione={{IT-LIG}}
|provincia={{IT-GE}}
|comuni=[[San Colombano Certenoli]]
|fiume=
|superficie=
|altitudine=
|nomeabitanti=
|mappa= Map_of_comune_of_San_Colombano_Certenoli_(province_of_Genoa,_region_Liguria,_Italy).svg
|comunitamontana=
|sito=
}}
[[File:Celesia (San Colombano Certenoli)-ponte2.jpg|thumb|upright=1.2|Ponte sul torrente Cicana presso Celesia]]
La '''val Cichero''', detta anche '''val Cicana''', dal nome del torrente che la bagna (in [[lingua ligure|ligure]] rispettivamente ''vallâ de Cichê'' e ''vallâ da Cicaña''), è una valle della [[Liguria]] lunga circa 7 km che si trova fra la [[Val Fontanabuona]] a ovest e la [[Valle Sturla]] a est<ref>{{Cita web|url=https://www.genova24.it/2013/07/san-colombano-cerimonia-commemorativa-in-ricordo-del-sacrificio-di-cichero-53829/|titolo=San Colombano, cerimonia commemorativa in ricordo del sacrificio di Cichero - Genova 24|sito=Genova24.it|data=2013-07-20|lingua=it-IT|accesso=2023-07-17}}</ref>. È interamente situata nel comune di [[San Colombano Certenoli]].

Il torrente Cicana nasce dal [[monte Ramaceto]]. In località Terrarossa confluisce nel torrente [[Sturla (Carasco)|Sturla]]. Qualche chilometro dopo, i due corsi d'acqua si uniscono nei pressi di [[Carasco]] dando origine, insieme al [[Graveglia (torrente)|torrente Graveglia]], al [[Entella (fiume)|fiume Entella]] che sfocia nel [[mar Ligure]] fra [[Chiavari]] e [[Lavagna (Italia)|Lavagna]].

La bassa valle si presenta ripida e coperta da fitti boschi, mentre la parte alta si allarga in pianori dove, almeno in passato, vi era un'attività agricola.

Durante la [[seconda guerra mondiale]] la Val Cichero ospitò i [[Resistenza italiana|partigiani]] che trovarono rifugio nei cosiddetti ''cason'', ancora oggi visibili. Fin dal novembre del [[1943]], il carattere appartato della vallata spinse una delle prime bande sorte nelle colline di Chiavari a trasferirvi la propria base operativa. La stima che la formazione seppe acquisire e i buoni rapporti con la popolazione locale, la fece diventare un punto di riferimento per i vari gruppi della [[Resistenza italiana|Resistenza]] che operavano nel [[Genova|Levante genovese]] e dette il nome ad una delle più famose formazioni partigiane: la [[Divisione Garibaldi "Cichero"]]. Per contro, la popolazione della Val Cichero subì un rastrellamento [[nazifascista]] tra il 16 e il 19 luglio del [[1944]] che portò alla [[fucilazione]] di sette partigiani.

La Val Cichero comprende piccoli centri abitati: Celesia, Villagrande di Cichero, Larvego, Costa Romaggi, Calcinaia, Costacalderaia, Fereccio, Lomaro, Gnorecco, Terenzana, Larvego, Vignetta. La valle è meta di numerosi amanti delle camminate. Si può risalire fino ai prati di Cichero e da lì è possibile fare percorsi che portano al monte Ramaceto e all'[[alta via dei Monti Liguri]] da cui si può scendere in [[Val d'Aveto]] che si trova nel [[bacino idrografico]] del [[Po]] e nel 2019 è stato aperto un piccolo sito archeologico nei pressi di una pietra risalente al Neolitico, che è possibile visitare.

Il torrente Cicana è percorso da appassionati di [[kajak]]<ref>{{Cita web |url=http://www.onlykayak.it/public/fiumiliguria/scheda.asp?Scheda=008%20CICANA |titolo=Only kayak |accesso=24 settembre 2013 |urlarchivio=https://web.archive.org/web/20130928040409/http://www.onlykayak.it/public/fiumiliguria/scheda.asp?Scheda=008%20CICANA |dataarchivio=28 settembre 2013 |urlmorto=sì }}</ref>.

==Note==
<references />

==Voci correlate==
*[[Divisione Garibaldi "Cichero"]]

==Collegamenti esterni==
* {{cita web|http://www.valcichero.it|Sito sulla Val Cichero}}

{{Portale|Liguria}}

[[Categoria:San Colombano Certenoli]]
[[Categoria:Valli della città metropolitana di Genova|Cichero]]

title: Val Cichero

Stati: Italia

Regioni: Liguria

Province: Genova

Località principali: San Colombano Certenoli

title: Cartografia

Cartografia: Mappa della Valle


text:
# کاکتوس‌های کنگر فرنگی
کاکتوس‌های کنگر فرنگی (نام علمی: Obregonia denegrii) نام یک گونه از زیرخانواده کاکتوس‌واریان است.

wikiname: fawiki

title: کاکتوس‌های کنگر فرنگی

in_language: fa

wikitext:
{{Taxobox
| name =کاکتوس‌های کنگر فرنگی
| status =  EN
| status_system =  IUCN3.1
| status_ref =
| image = Obregonia denegrii.jpg
| image_caption =کاکتوس‌های کنگر فرنگی، ''Obregonia denegrii''
| fossil_range =
| regnum =[[گیاه]]ان
| phylum =
| classis =
| ordo = [[میخک‌سانان]]
| familia = [[کاکتوس]]
| genus =  '''''Obregonia'''''
| species = '''''O. denegrii'''''
| subfamilia = [[کاکتوس‌واریان]]
| binomial =  ''Obregonia denegrii''
| range_map =  Obregonia map with arrow.svg
}}
'''کاکتوس‌های کنگر فرنگی''' {{علمی|Obregonia denegrii}} نام یک [[گونه (زیست‌شناسی)|گونه]] از [[زیرخانواده]] [[کاکتوس‌واریان]] است.

== نگارخانه ==
<gallery>
File:Obregonia denigrii 9.JPG|<!--''Obregonia denigrii'' in flower-->
File:Obregonia denegrii 4.JPG|<!--''Obregonia denigrii'' seen from above-->
File:Obregonia denigrii 11.JPG|<!--The flower of ''obregonia denigrii''-->
</gallery>

== منابع ==
{{پانویس|چپ‌چین=بله}}
* {{یادکرد-ویکی|پیوند =https://en.wikipedia.org/w/index.php?title=Obregonia&redirect=no&oldid=677421418|عنوان = Obregonia|زبان =انگلیسی|بازیابی =۳ اکتبر ۲۰۱۵}}
== پیوند به بیرون ==
{{انبار-رده}}

{{کاکتوس-خرد}}

[[رده:سرده‌های کاکتوس‌واران]]
[[رده:کاکتوس مکزیک]]
[[رده:کاکتوس‌واران]]
[[رده:گیاهان آسیب‌پذیر]]
[[رده:گیاهان بومی مکزیک]]

title: وضعیت حفاظت

وضعیت حفاظت: · در خطر انقراض (IUCN 3.1)

title: رده‌بندی علمی

فرمانرو: گیاهان

راسته: میخک‌سانان

تیره: کاکتوس

زیرخانواده: کاکتوس‌واریان

سرده: Obregonia

گونه: O. denegrii

title: نام دوبخشی

نام دوبخشی: Obregonia denegrii ·


text:
# Резолюция Совета Безопасности ООН 7
Резолюция Совета Безопасности ООН 7 — резолюция, принятая 26 июня 1946 года, касалась вопроса о влиянии диктатуры в Испании на международный мир и безопасность. Поражение держав оси во Второй мировой войне сделало испанское правительство Франсиско Франко единственным национальным фашистским правительством в мире.
Резолюция была подтверждена, и после рассмотрения выводов подкомитета, образованного Резолюцией Совета Безопасности 4, Совет Безопасности постановил осудить режим Франко и держать ситуацию под «постоянным наблюдением».
Резолюция была принята по частям, и, следовательно, не было проведено голосование по тексту в целом.

title: Резолюция Совета Безопасности ООН 7

wikitext:
{{Резолюция ООН
|номер = 7
|орган =СБ
|дата =26 июня
|год =1946
|заседание =49
|код =S/RES/7
|документ =http://daccess-dds-ny.un.org/doc/RESOLUTION/GEN/NR0/036/70/IMG/NR003670.pdf?OpenElement
|за =
|воздержались =
|против =
|тема =Влияние диктатуры Франко на международный мир и безопасность
|итог =Принята
|изображение =Flag of Spain 1945 1977.svg
|описание = Флаг Испании во время правления Франциско Франко
}}
'''Резолюция [[Совет Безопасности ООН|Совета Безопасности ООН]] 7''' — резолюция, принятая [[26 июня]] [[1946 год]]а, касалась вопроса о влиянии диктатуры в [[Испания|Испании]] на международный мир и безопасность. Поражение [[Страны «оси» и их союзники|держав оси]] во [[Вторая мировая война|Второй мировой войне]] сделало испанское правительство [[Франко, Франсиско|Франсиско Франко]] единственным национальным фашистским правительством в мире<ref>{{Книга|ссылка=https://brill.com/edcollbook/title/9328?language=en|автор=T.M.C. Asser Instituut|заглавие=Resolutions and Statements of the United Nations Security Council (1946-1992): A Thematic Guide|ответственный=Karel C. Wellens|год=1993|язык=en|место=Netherlands|издательство=Martinus Nijhof|страниц=963|isbn=0-7923-2379-3}}</ref>.

Резолюция была подтверждена, и после рассмотрения выводов подкомитета, образованного Резолюцией Совета Безопасности 4, Совет Безопасности постановил осудить режим Франко и держать ситуацию под «постоянным наблюдением».

Резолюция была принята по частям, и, следовательно, не было проведено голосование по тексту в целом.

== См. также ==
* [[Резолюции Совета Безопасности ООН 1—100]] (1946—1953)
* [[Резолюция Совета Безопасности ООН 4]]

== Ссылки ==
* [https://web.archive.org/web/20111009143431/http://daccess-dds-ny.un.org/doc/RESOLUTION/GEN/NR0/036/70/IMG/NR003670.pdf?OpenElement Text of Resolution at UN.org] (PDF)

== Примечания ==
{{Примечания}}

{{РСБООН 1946}}
{{International-law-stub}}

[[Категория:Резолюции Совета Безопасности ООН]]
[[Категория:1946 год в Испании]]
[[Категория:Июнь 1946 года в Европе]]
[[Категория:Франкизм]]
[[Категория:События 26 июня]]

title: Резолюция 7

Орган: Совет Безопасности ООН

Итог: Принята

title: Состав Совета Безопасности на 1946 год

Постоянные · члены: - Китайская Республика - Франция - Великобритания - США - СССР

Непостоянные · члены: - Австралия - Бразилия - Египет - Мексика - Нидерланды - Польша


text:
# Landgemeinde Rensefeld
Die Landgemeinde Rensefeld war eine Gemeinde im oldenburgischen Fürstentum Lübeck im Amt Schwartau (im heutigen Kreis Ostholstein in Schleswig-Holstein).
Die Landgemeinde Rensefeld entstand am 1. November 1856 im Rahmen der Einführung einer neuen Gemeindeordnung für das Großherzogtum Oldenburg und umfasste neben Rensefeld die Dörfer Cleve (bzw. das spätere Cleverbrück), Horsdorf, Pohnsdorf, Groß Parin und Klein Parin.
1934 wurde die Landgemeinde Rensefeld – aufgrund des oldenburgischen Vereinfachungsgesetzes – aufgelöst.
Rensefeld, Cleverbrück und Groß Parin werden in die Stadt Bad Schwartau eingemeindet, die Dörfer Pohnsdorf, Horsdorf, und Klein Parin gingen an die Gemeinde Stockelsdorf.

wikiname: dewiki

title: Landgemeinde Rensefeld

in_language: de

wikitext:
Die '''Landgemeinde Rensefeld''' war eine Gemeinde im [[Oldenburg (Land)|oldenburgischen]] [[Fürstentum Lübeck]] im [[Amt Schwartau]] (im heutigen [[Kreis Ostholstein]] in [[Schleswig-Holstein]]).

Die Landgemeinde Rensefeld entstand am 1. November 1856 im Rahmen der Einführung einer neuen Gemeindeordnung für das [[Großherzogtum Oldenburg]] und umfasste neben [[Rensefeld]] die Dörfer [[Cleve (Rensefeld)|Cleve]] (bzw. das spätere [[Cleverbrück]]), [[Horsdorf]], [[Pohnsdorf]], [[Groß Parin]] und [[Klein Parin]].

1934 wurde die Landgemeinde Rensefeld – aufgrund des [[Oldenburg (Land)|oldenburgischen]] Vereinfachungsgesetzes – aufgelöst.
[[Rensefeld]], [[Cleverbrück]] und [[Groß Parin]] werden in die Stadt [[Bad Schwartau]] eingemeindet, die Dörfer [[Pohnsdorf]], [[Horsdorf]], und [[Klein Parin]] gingen an die Gemeinde [[Stockelsdorf]].

== Quellen ==
* [[Max Steen]]: ''[[Bad Schwartau]] – Aus Vorzeit und Gegenwart.'' Lübeck 1973

[[Kategorie:Bad Schwartau]]
[[Kategorie:Stockelsdorf]]
[[Kategorie:Fürstentum Lübeck]]
[[Kategorie:Geschichte (Kreis Ostholstein)]]


text:
# Poemas arabigoandaluces
Poemas arabigoandaluces es una antología y traducción del arabista español Emilio García Gómez (Madrid, 1905-1995) de poemas de los poetas arábigo-andalusíes de los siglos X al XIII publicada en 1930 por la editorial Plutarco (Madrid).

## LosPoemas arabigoandaluces
Emilio García Gómez realizó un viaje en 1928 a Egipto y Siria, pensionado por la Junta para la Ampliación de Estudios. De El Cairo se trajo copias de un manuscrito árabe de Ibn Said, titulado Kitāb rāyāt al-mubarrizīn wa-gāyāt al-mumayyizīn (El libro de las banderas de los campeones y de los Estandartes de los Selectos), datado en 1243 y que recogía poemas de los poetas arábigo-andalusíes de los siglos X, XI, XII y XIII.
En Viaje a Egipto, Palestina y Siria, 1927- 1928: cartas a don Miguel Asín Palacios, García Gómez relata la visita a Ahmad Zaki Pasha en su casa, en el barrio de Guiza, donde éste, hispanista entusiasta, le mostró la edición de Ibn Said que pensaba ofrecer a la Academia de la Historia.
Mientras trabajaba en una traducción completa de la antología, que publicaría en 1942 bajo el título El libro de las banderas de los campeones, García Gómez publicó algunos de los poemas en un artículo en la Revista de Occidente en agosto de 1928.
En 1930 salieron a la luz los Poemas arabigoandaluces, en una cuidada edición sobre papel de hilo de la editorial Plutarco, dentro de la «Colección de autores contemporáneos», de la que fue el tercer volumen, precedido por La amante de Rafael Alberti y El arte de birlibirloque de José Bergamín.
La edición constaba de veinticinco ejemplares en gran formato, papel verjurado castillo, numerados del 1 al 25, y novecientos setenta y cinco ejemplares en octavo, papel marquilla, numerados del 26 al 1000.

### Estructura
Poemas arabigoandaluces consta de 70 poemas, la mayor parte provenientes del Libro de las banderas de los campeones, aunque García Gómez incluyó también poemas de autores portugueses y, en menor medida, de África del Norte. Los poemas se agrupan en tres apartados, «Poetas del Occidente, del Centro y del Oriente de al-Ándalus», a los que se añaden prólogo, nota y apéndice. Publicado en 1930, el prólogo está sin embargo fechado en noviembre de 1929.

### Autores
Entre los autores de los poemas se encuentran reyes, visires, príncipes, califas y gobernantes de todo tipo; doctores, el mismo Ibn Said y otros conocidos simplemente como poetas o eruditos. En palabras del mismo García Gómez, «¡Todos poetas!». Cabe mencionar al abadí Al-Mu'tamid de Sevilla; Abu Bakr ibn Ammar de Silves; Abderramán V de Córdoba; Ibn Abd Rabbihi, Ibn Zaydun o Ibn Hazm de Córdoba.

## Recepción y crítica

### Sobre el autor
Emilio García Gómez se enmarca con esta obra en la Generación del 27. Cuando publicó los Poemas arabigoandaluces era un joven profesor de veinticinco años que acababa de ganar la cátedra de árabe en la Universidad de Granada; a la probada erudición que implicaba el libro se unía su calidad estética y literaria. Miguel Asín Palacios decía que, además de su valor documental o histórico, sus traducciones están «re-creadas poéticamente y viven con propia vida estética y literaria. Se han incorporado a la literatura española contemporánea, como se incorporó a la inglesa la versión de Umar Jayyam por Edward Fitzgerald».
Pedro Laín Entralgo, en el inicio de su discurso en el homenaje a García Gómez por sus cincuenta años como académico de la Real Academia de la Historia, lo enmarcó en una generación del 27 que «no sólo es poética; que lo es de la total cultura española»; destacaba más adelante, unidas a su excelencia intelectual, sus cualidades como escritor: «la elegante llaneza, la bien medida sobriedad, la certera asunción del habla popular y, consiguientemente, la cuidadosa evitación de toda pedantería seudoculta.»

### Sobre el libro
En palabras de Joaquín Vallvé, discípulo y sucesor de García Gómez en su Cátedra de la Universidad Complutense de Madrid, los Poemas arabigoandaluces «causaron asombro en España y en todo el mundo por su exquisito prólogo y una sugestiva traducción»; para 1993 se habían editado en España al menos nueve veces, y existían una selección versificada en inglés, una traducción italiana y una versión árabe del prólogo antecediendo los poemas árabes originales.
El libro fue fuente de inspiración para los poetas de la Generación del 27 por su atención a las metáforas e imágenes; según el propio autor, el interés de los círculos poéticos de la época por su antología era doble por ser, al mismo tiempo, muy viejos y muy nuevos. Alberti, uno de los poetas de la Generación del 27, dijo en una entrevista que los Poemas arabigoandaluces habían sido una revelación para él y una gran influencia en su obra, pero sobre todo para el trabajo de Federico García Lorca, que escribió un libro de casidas, el Diván del Tamarit, publicado en España en 1981 con el prólogo original del mismo García Gómez.
Samuel G. Armistead habla también de la influencia e inspiración de los Poemas arabigoandaluces en «numerosos compatriotas, a cual más brillantes, desde García Lorca a Dámaso Alonso».
El hispanista y cervantista Daniel Eisenberg menciona en su artículo «Los territorios literarios de la historia del placer» el escándalo que se produjo en la España anterior a la Segunda República por la presencia de poemas homoeróticos en las traducciones de García Gómez, tanto en el artículo de 1928 como en el libro.

wikiname: eswiki

title: Poemas arabigoandaluces

in_language: es

wikitext:
'''''Poemas arabigoandaluces''''' es una antología y traducción del [[arabista]] español [[Emilio García Gómez]] (Madrid, 1905-1995) de poemas de los poetas [[al-Ándalus|arábigo-andalusíes]] de los siglos X al XIII publicada en 1930 por la editorial Plutarco (Madrid).<ref name="Franzen-intro_i">{{Harv |Franzen|1989| p=| sp = sí}} [http://books.google.es/books?id=IEHb0lmTvS8C&lpg=PP1&pg=PR1#v=onepage&q&f=false p.i-iii]</ref>

== Los ''Poemas arabigoandaluces''==
[[Emilio García Gómez]] realizó un viaje en 1928 a [[Egipto]] y [[Siria]], pensionado por la [[Junta para la Ampliación de Estudios]]. De [[El Cairo]] se trajo copias de un manuscrito árabe de [[Ibn Said al-Maghribi|Ibn Said]],<ref name="Boletin"/> titulado ''Kitāb rāyāt al-mubarrizīn wa-gāyāt al-mumayyizīn'' (El libro de las banderas de los campeones y de los Estandartes de los Selectos), datado en 1243 y que recogía poemas de los poetas arábigo-andalusíes de los siglos X, XI, XII y XIII.<ref name="Franzen-intro_i"/>
En ''Viaje a Egipto, Palestina y Siria, 1927- 1928: cartas a don Miguel Asín Palacios'', García Gómez relata la visita a [[Ahmad Zaki Pasha]] en su casa, en el barrio de [[Guiza]], donde éste, hispanista entusiasta, le mostró la edición de Ibn Said que pensaba ofrecer a la [[Real Academia de la Historia|Academia de la Historia]].<ref name="GGómez-cartas-35">{{Harv |García Gómez|2008| p=| sp = sí}} [http://books.google.es/books?id=lLvnBTQzMMIC&lpg=PA1&pg=PA35#v=onepage&q&f=false p.35]</ref>

Mientras trabajaba en una traducción completa de la antología, que publicaría en 1942 bajo el título ''[[El libro de las banderas de los campeones]]'', García Gómez publicó algunos de los poemas en un artículo en la ''[[Revista de Occidente]]'' en agosto de 1928.<ref name="Franzen-intro_i"/>
En 1930 salieron a la luz los ''Poemas arabigoandaluces'', en una cuidada edición sobre papel de hilo de la [[editorial Plutarco]], dentro de la «Colección de autores contemporáneos», de la que fue el tercer volumen, precedido por ''[[La amante]]'' de [[Rafael Alberti]] y ''[[El arte de birlibirloque]]'' de [[José Bergamín]].<ref name="Lopezestrada_20">{{Harv |López Estrada|1998| p=| sp = sí}} [http://books.google.es/books?id=W-NgS-mazaIC&lpg=PA3&pg=PA20#v=onepage&q&f=false pp.20-21]</ref><ref name="Cuadernos_91-92"/>
La edición constaba de veinticinco ejemplares en gran formato, papel verjurado castillo, numerados del 1 al 25, y novecientos setenta y cinco ejemplares en octavo, papel marquilla, numerados del 26 al 1000.<ref name="openlibrary">{{cita web |url=  http://openlibrary.org/books/OL6767124M/Poemas_ara%CC%81bigoandaluces. |título= Poemas arabigoandaluces |fechaacceso= 8 de enero de 2011 |autor= |fecha= |obra= [[Open Library]] |página= |idioma= inglés |cita= }}</ref>

=== Estructura ===
''Poemas arabigoandaluces'' consta de 70 poemas, la mayor parte provenientes del ''Libro de las banderas de los campeones'', aunque García Gómez incluyó también poemas de autores portugueses y, en menor medida, de África del Norte. Los poemas se agrupan en tres apartados, «Poetas del Occidente, del Centro y del Oriente de al-Ándalus», a los que se añaden prólogo, nota y apéndice. Publicado en 1930, el prólogo está sin embargo fechado en noviembre de 1929.<ref name="Cuadernos_91-92">{{cita publicación |apellido= Munárriz |nombre= Jesús |enlaceautor= Jesús Munárriz |título= Las traducciones poéticas del 27 |url= http://www.cervantesvirtual.com/s3/BVMC_OBRAS/037/27f/368/2b2/11d/fac/c70/021/85c/e60/64/mimes/03727f36-82b2-11df-acc7-002185ce6064.pdf |idioma= |publicación= Cuadernos Hispanoamericanos |editorial= Ministerio de Asuntos Exteriores y de Cooperación |fecha= julio-agosto de 2008|volumen= |número= 697-698 |páginas= 91-92 |fechaacceso= |cita= }}</ref>

=== Autores ===
Entre los autores de los poemas se encuentran reyes, visires, príncipes, califas y gobernantes de todo tipo; doctores, el mismo [[Ibn Said al-Maghribi|Ibn Said]] y otros conocidos simplemente como poetas o eruditos. En palabras del mismo García Gómez, «¡Todos poetas!». Cabe mencionar al [[abadí]] [[Al-Mu'tamid]] de [[taifa de Sevilla|Sevilla]]; [[Ibn Ammar|Abu Bakr ibn Ammar]] de [[Silves]]; [[Abderramán V]] de [[Califato de Córdoba|Córdoba]]; [[Ibn Abd Rabbihi]], [[Ibn Zaydun]] o [[Ibn Hazm]] de Córdoba.<ref name="Franzen-intro_iv">{{Harv |Franzen|1989| p=| sp = sí}} [http://books.google.es/books?id=IEHb0lmTvS8C&lpg=PP1&pg=PR4#v=onepage&q&f=false p.iv]</ref>

== Recepción y crítica ==
=== Sobre el autor ===
[[Emilio García Gómez]] se enmarca con esta obra en la [[Generación del 27]]. Cuando publicó los ''Poemas arabigoandaluces'' era un joven profesor de veinticinco años que acababa de ganar la cátedra de árabe en la [[Universidad de Granada]]; a la probada erudición que implicaba el libro se unía su calidad estética y literaria. [[Miguel Asín Palacios]] decía que, además de su valor documental o histórico, sus traducciones están «re-creadas poéticamente y viven con propia vida estética y literaria. Se han incorporado a la [[literatura española contemporánea]], como se incorporó a la inglesa la versión de [[Omar Jayyam|Umar Jayyam]] por [[Edward FitzGerald (traductor)|Edward Fitzgerald]]».<ref name="Lopezestrada_20"/>
[[Pedro Laín Entralgo]], en el inicio de su discurso en el homenaje a García Gómez por sus cincuenta años como académico de la Real Academia de la Historia, lo enmarcó en una generación del 27 que «no sólo es poética; que lo es de la total cultura española»; destacaba más adelante, unidas a su excelencia intelectual, sus cualidades como escritor: «la elegante llaneza, la bien medida sobriedad, la certera asunción del habla popular y, consiguientemente, la cuidadosa evitación de toda pedantería seudoculta.»<ref name="Boletin_LaínEntralgo-122">{{cita publicación |apellido=Laín Entralgo |nombre= Pedro |enlaceautor= Pedro Laín Entralgo |título= Homenaje a don Emilio García Gómez |url= http://books.google.es/books?id=9TWUcMELs0kC&lpg=PP1&pg=PA122#v=onepage&q&f=false |idioma= |publicación= Boletín de la Real Academia de la Historia |editorial=Real Academia de la Historia |fecha= 1993|volumen= CXC |número= 1 |páginas= 122-125 |fechaacceso= |cita= }}</ref>

=== Sobre el libro ===
En palabras de [[Joaquín Vallvé]], discípulo y sucesor de García Gómez en su Cátedra de la [[Universidad Complutense de Madrid]], los ''Poemas arabigoandaluces'' «causaron asombro en España y en todo el mundo por su exquisito prólogo y una sugestiva traducción»; para 1993 se habían editado en España al menos nueve veces, y existían una selección versificada en inglés, una traducción italiana y una versión árabe del prólogo antecediendo los poemas árabes originales.<ref name="Boletin">{{cita publicación |apellido=Vallvé |nombre= Joaquín |enlaceautor= Joaquín Vallvé |título= Homenaje a don Emilio García Gómez |url= http://books.google.es/books?id=9TWUcMELs0kC&lpg=PP1&pg=PA128#v=onepage&q&f=false |idioma= |publicación= Boletín de la Real Academia de la Historia |editorial=Real Academia de la Historia |fecha= 1993|volumen= CXC |número= 1 |página= 128 |fechaacceso= |cita= }}, durante un acto de homenaje a García Gómez celebrado el 10 de febrero de 1993 por sus cincuenta años como miembro de la [[Real Academia de la Historia]], de la que en ese momento era presidente.</ref>

El libro fue fuente de inspiración para los poetas de la [[Generación del 27]] por su atención a las [[metáfora]]s e imágenes; según el propio autor, el interés de los círculos poéticos de la época por su antología era doble por ser, al mismo tiempo, muy viejos y muy nuevos. [[Rafael Alberti|Alberti]], uno de los poetas de la Generación del 27, dijo en una entrevista que los ''Poemas arabigoandaluces'' habían sido una revelación para él y una gran influencia en su obra, pero sobre todo para el trabajo de [[Federico García Lorca]], que escribió un libro de [[casida]]s, el ''[[Diván del Tamarit]]'', publicado en España en 1981 con el prólogo original del mismo García Gómez.<ref name="Franzen-intro_iii">Según {{Harv |Franzen|1989| p=| sp = sí}} [http://books.google.es/books?id=IEHb0lmTvS8C&lpg=PP1&pg=PR1#v=onepage&q&f=false p.iii], el ''[[Diván del Tamarit]]'' no pudo publicarse en vida de García Lorca, que falleció en 1936. Se publicó en 1940 en [[Nueva York]] y [[Buenos Aires]], pero tuvo que esperar 47 años, hasta 1981, para su publicación en España.</ref>
Samuel G. Armistead habla también de la influencia e inspiración de los ''Poemas arabigoandaluces'' en «numerosos compatriotas, a cual más brillantes, desde García Lorca a [[Dámaso Alonso]]».<ref>{{cita libro |apellidos= |nombre= |autor= |enlaceautor= |apellidos2= |nombre2= |editor= Cubierta delantera
Pedro M. Piñero Ramírez |otros= |título= Dejar hablar a los textos: homenaje a Francisco Márquez Villanueva, Volumen 2 |url= |formato= |fechaacceso= |añoacceso= |mesacceso= |edición= |volumen= |fecha= |año= 2005 |mes= |editorial= Universidad de Sevilla |ubicación= |idioma= |isbn= 9788447208302 |id= |página= 58 |capítulo= El problema de las ''jarchas'' |urlcapítulo= http://books.google.es/books?id=DHgEvHBDNBkC&lpg=PP1&pg=PA58#v=onepage&q&f=false|cita= }}</ref>

El hispanista y cervantista [[Daniel Eisenberg]] menciona en su artículo «Los territorios literarios de la historia del placer» el escándalo que se produjo en la España anterior a la [[Segunda República Española|Segunda República]] por la presencia de poemas [[homoerotismo|homoeróticos]] en las traducciones de García Gómez, tanto en el artículo de 1928 como en el libro.<ref name="Eisenberg57">{{Harv |Eisenberg|1996| sp = sí}}, [http://books.google.es/books?id=X0b8idNtXXoC&lpg=PP1&pg=PA57#v=onepage&q=&f=false p.57]</ref>

== Véase también ==
* [[Poesía árabe en los reinos de taifas]]
* [[Poesía homoerótica hispanoárabe]]

== Referencias ==
{{listaref}}

== Bibliografía ==
* {{cita libro |apellidos= Eisenberg|nombre= Daniel|autor= |enlaceautor= Daniel Eisenberg|título= Los territorios literarios de la historia del placer|url= http://books.google.es/books?id=X0b8idNtXXoC&printsec=frontcover&source=gbs_navlinks_s#v=onepage&q=&f=false|año= 1996|editorial= Huerga Y Fierro Editores|ubicación= |idioma= español|isbn= 9788489678606|páginas= |capítulo= El Buen Amor heterosexual de Juan Ruiz|urlcapítulo= http://books.google.es/books?id=X0b8idNtXXoC&lpg=PP1&pg=PA49#v=onepage&q&f=false|cita= }}
* {{cita libro |apellidos= Franzen  |nombre= Cola |autor= |enlaceautor= |otros= Selección de los ''Poemas arabigoandaluces'' con traducción e introducción de Cola Franzen |título= Poems of Arab Andalusia |url= http://books.google.es/books?id=IEHb0lmTvS8C&printsec=frontcover&source=gbs_atb#v=onepage&q&f=false |año= 1989 |editorial= City Lights Books |ubicación= |idioma= inglés |isbn= 9780872862425 |páginas= |cita= }}
* {{cita libro |apellidos= García Gómez |nombre= Emilio |autor= |enlaceautor= Emilio García Gómez |título= Viaje a Egipto, Palestina y Siria, 1927- 1928: cartas a don Miguel Asín Palacios |url= |año= 2008 |editorial= Real Academia de la Historia |ubicación= |idioma= |isbn= 9788495983961 |páginas= |cita= }}
* {{cita libro |apellidos= López Estrada |nombre= Francisco|autor= |enlaceautor= Francisco López Estrada |editor= Pedro M. Piñero Ramírez |título= Lírica popular, lírica tradicional: lecciones en homenaje a Don Emilio García Gómez |url= |año= 1998 |editorial= Universidad de Sevilla |ubicación= |idioma= |isbn= 9788447204342 |páginas= |capítulo= Evocación de Emilio García Gómez: sus estudios sobre lírica medieval |urlcapítulo= http://books.google.es/books?id=W-NgS-mazaIC&lpg=PA3&pg=PA13#v=onepage&q&f=false |cita= }}

== Enlaces externos ==
* {{cita web |url= http://openlibrary.org/works/OL3405792W/Poemas_ara%CC%81bigoandaluces |título= Ediciones de los ''Poemas arabigoandaluces'' |fechaacceso= 8 de enero de 2011 |autor= |fecha= |obra= [[Open Library]] |página= |idioma= inglés |cita= }}

{{Control de autoridades}}
[[Categoría:Antologías de poemas]]
[[Categoría:Libros de 1930]]
[[Categoría:Al-Ándalus en la sociedad contemporánea]]
[[Categoría:Poesía árabe]]