text:
# Al-Mansur ibn Buluggin
Al-Mansur ibn Buluggin (arab.  المنصور إبن بلوجن ) (?  – zm. 995) – drugi władca z dynastii Zirydów w Ifrikiji w latach 984-995.
Al-Mansur objął tron w Ifrikiji po ojcu Bulugginie ibn Zirim (972-984). Pomimo kolejnych kampanii
Zirydów przeciw berberyjskim plemionom w Maroku, był zmuszony porzucić próby trwałego podboju Fezu
i Sidżilmasy. Mimo to udało mu się umocnić władzę Zirydów w środkowym Maghrebie, gdy pokonał berberskich
Kutamów w 988, a jego brat Hammad ibn Buluggin, jako namiestnik Algierii, wyparł berberyjskich
Zenatów do Maroka. Pod rządami Al-Mansura ulegała coraz większemu rozluźnieniu zależność wasalna od Fatymidów, nie
tylko ze względu na koncentrację ich uwagi na obaleniu Abbasydów w Iraku.
Jego następcą został jego syn Badis ibn Mansur (995-1016).

wikiname: plwiki

title: Al-Mansur ibn Buluggin

in_language: pl

wikitext:
{{Władca infobox
 |władca            = Al-Mansur ibn Buluggin
 |imiona            =
 |grafika           =
 |opis grafiki      =
 |herb              =
 |opis herbu        =
 |faksymile         =
 |opis faksymile    =
 |dewiza            =
 |1. tytuł          = władca [[Ifrikijja|Ifrikiji]]
 |1. sukcesja       =
 |1. od             = [[984]]
 |1. do             = [[995]]
 |1. koronacja      =
 |1. poprzednik     = [[Buluggin ibn Ziri]]
 |1. następca       = [[Badis ibn al-Mansur]]
 |dynastia          = [[Zirydzi]]
 |data urodzenia    =
 |miejsce urodzenia =
 |data śmierci      = [[995]]
 |miejsce śmierci   =
 |przyczyna śmierci =
 |miejsce spoczynku =
 |ojciec            = [[Buluggin ibn Ziri]]
 |matka             =
 |rodzeństwo        = [[Hammad ibn Buluggin]]
 |1. związek z      =
 |1. związek od     =
 |1. związek do     =
 |1. dzieci         = [[Badis ibn al-Mansur]]
 |moneta            =
 |opis monety       =
 |odznaczenia       =
 |commons           =
 |wikiźródła        =
 |wikicytaty        =
}}
'''Al-Mansur ibn Buluggin''' ([[język arabski|arab.]] ''' المنصور إبن بلوجن ''') (?  – zm. [[995]]) – drugi władca z dynastii [[Zirydzi|Zirydów]] w [[Ifrikijja|Ifrikiji]] w latach [[984]]-[[995]].

Al-Mansur objął tron w Ifrikiji po ojcu [[Buluggin ibn Ziri|Bulugginie ibn Zirim]] ([[972]]-[[984]]). Pomimo kolejnych kampanii
Zirydów przeciw [[Berberowie|berberyjskim]] plemionom w [[Maroko|Maroku]], był zmuszony porzucić próby trwałego podboju [[Fez]]u
i [[Sidżilmasa|Sidżilmasy]]. Mimo to udało mu się umocnić władzę Zirydów w środkowym [[Maghreb]]ie, gdy pokonał berberskich
[[Kutama|Kutamów]] w [[988]], a jego brat [[Hammad ibn Buluggin]], jako namiestnik [[Algieria|Algierii]], wyparł berberyjskich
[[Zenata|Zenatów]] do Maroka. Pod rządami Al-Mansura ulegała coraz większemu rozluźnieniu zależność wasalna od Fatymidów, nie
tylko ze względu na koncentrację ich uwagi na obaleniu [[Abbasydzi|Abbasydów]] w [[Irak]]u.

Jego następcą został jego syn [[Badis ibn Mansur]] ([[995]]-[[1016]]).

[[Kategoria:Zirydzi]]
[[Kategoria:Władcy afrykańscy]]
[[Kategoria:Zmarli w 995|Al-Mansur ibn Buluggin]]

title: Al-Mansur ibn Buluggin

Poprzednik: Buluggin ibn Ziri

Następca: Badis ibn al-Mansur

Dynastia: Zirydzi

Ojciec: Buluggin ibn Ziri

Rodzeństwo: Hammad ibn Buluggin

Dzieci: Badis ibn al-Mansur


text:
# Callac
Callac (tiếng Breton: Kallag) là một xã của tỉnh Côtes-d’Armor, thuộc vùng Bretagne, tây bắc Pháp.

## Dân số
Người dân ở Callac được gọi là Callacois.

wikiname: viwiki

title: Callac

in_language: vi

wikitext:
{{Bảng thông tin thành phố Pháp
|name=Callac
|native_name=Kallag
|image=
|caption=
|image_map=France_jms.png
|x=32
|y=81
|lat_long={{coord|48|24|18|N|3|25|36|W|region:FR_type:city}}
|insee=22025
|postal_code=22160
|région=[[Bretagne]]
|département=[[Côtes-d'Armor]]
|arrondissement=Guingamp
|canton=Callac
|mayor=Félix Leyzour
|term=2001-2008
|intercomm=Callac-Argoat]]
|elevation_min_m=116|elevation_max_m=291
|area_km2=33.03
|population=2459
|date-population=1999
|density_km2=74|date-density=1999
|}}

'''Callac''' ({{langx|br|Kallag}}) là một [[xã của tỉnh Côtes-d'Armor|xã]] của [[tỉnh (Pháp)|tỉnh]] [[Côtes-d'Armor|Côtes-d’Armor]], thuộc [[vùng của Pháp|vùng]] [[Bretagne]], tây bắc [[Pháp]].

==Dân số==
Người dân ở Callac được gọi là ''Callacois''.

==Xem thêm==
*[[Xã của tỉnh Côtes-d'Armor|Xã của tỉnh Côtes-d’Armor]]

==Tham khảo==
{{tham khảo}}
==Liên kết ngoài ==
*[http://www.callac-argoat.fr/Callac Official website] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100502022718/http://www.callac-argoat.fr/Callac |date=2010-05-02 }} {{fr icon}}

{{Sơ khai Pháp}}
{{Xã của Côtes-d'Armor}}

[[Thể loại:Xã của Côtes-d'Armor]]

title: Hành chính

Quốc gia: Pháp

Vùng: Bretagne

Tỉnh: Côtes-d'Armor

Quận: Guingamp

Tổng: Callac

Liên xã: Callac-Argoat]]

Xã (thị) trưởng: Félix Leyzour · (2001-2008)

title: Thống kê

Diện tích đất1: 33,03 km2 (12,75 dặm vuông Anh)

Thống kê: 2 Dân số không tính hai lần: cư dân của nhiều xã (ví dụ, các sinh viên và quân nhân) chỉ tính một lần.


text:
# Korpus Żandarmerii Państwowej
Korpus Żandarmerii Państwowej (ukr. Державна жандармерія ЗУНР) – formacja żandarmerii Zachodnioukraińskiej Republiki Ludowej, utworzona we Lwowie w listopadzie 1918.
Korpus był podporządkowany kierownikowi resortu spraw wewnętrznych rządu ZURL. Pierwszym dowódcą Korpusu został Łew Indyszewśkyj, następnym Ołeksandr Krasićkyj.
Do Korpusu przyjmowano, oprócz Ukraińców, również „lojalnych” Niemców, oraz Czechów.

title: Korpus Żandarmerii Państwowej

wikitext:
'''Korpus Żandarmerii Państwowej''' (ukr. Державна жандармерія ЗУНР) – formacja [[żandarmeria|żandarmerii]] [[Zachodnioukraińska Republika Ludowa|Zachodnioukraińskiej Republiki Ludowej]], utworzona we [[Lwów|Lwowie]] w listopadzie [[1918]].

Korpus był podporządkowany kierownikowi resortu spraw wewnętrznych rządu ZURL. Pierwszym dowódcą Korpusu został [[Łew Indyszewśkyj]], następnym [[Ołeksandr Krasićkyj]].

Do Korpusu przyjmowano, oprócz Ukraińców, również „lojalnych” Niemców, oraz Czechów.

[[Kategoria:Żandarmeria]]
[[Kategoria:Ukraińska Armia Halicka]]
[[Kategoria:Ukraińskie jednostki organizacyjne wojska utworzone w 1918]]


text:
# ۱۰۰ (فیلم ۲۰۱۹)
۱۰۰ (انگلیسی: 100) فیلم اکشن دلهره‌آور هندی تامیل-زبان، محصول ۲۰۱۹ است که نویسندگی و کارگردانی آن را سام آنتون بر عهده داشت و توسط کاوی‌یا ماهش ساخته شد. بازیگران اصلی فیلم آتاروا و هانیسکا موتوانی هستند و نقش‌های فرعی را رادا راوی و یوگی بابو بازی کرده‌اند. موسیقی فیلم توسط سام سی.اس. ساخته شد و تدوین فیلم را روبن انجام داد. تولید فیلم در ماه دسامبر ۲۰۱۷ شروع شد و در ماه اوت ۲۰۱۸ خاتمه یافت.
فیلم ۱۰۰ در روز ۹ مهٔ ۲۰۱۹ اکران گردید که نظرات مثبت منتقدان و تماشاگران را به دنبال داشت و در گیشه فروش به موفقیت دست یافت.

wikiname: fawiki

title: ۱۰۰ (فیلم ۲۰۱۹)

in_language: fa

wikitext:
{{Infobox film
| name = ۱۰۰
| image = Poster of 100.jpg
| caption =
| native_name =
| director = [[سام آنتون]]
| producer = کاوی‌یا ماهش
| writer = سام آنتون
| based_on =
| starring = [[آتاروا]]{{سخ}}[[هانیسکا موتوانی]]{{سخ}}[[رادا راوی]]{{سخ}}[[یوگی بابو]]
| music = [[سام سی.اس.]]
| cinematography =
| editing = [[روبن (تدوین‌گر)|روبن]]
| studio =
| released = {{film date|df=y|2019|5|9}}
| runtime = ۱۴۱ دقیقه
| country = هند
| language = تامیل
| budget =
}}
'''''۱۰۰''''' ({{lang-en|100}}) فیلم [[فیلم اکشن|اکشن دلهره‌آور]] هندی [[زبان تامیلی|تامیل]]-زبان، محصول ۲۰۱۹ است که نویسندگی و کارگردانی آن را [[سام آنتون]] بر عهده داشت و توسط کاوی‌یا ماهش ساخته شد. بازیگران اصلی فیلم [[آتاروا]] و [[هانیسکا موتوانی]] هستند و نقش‌های فرعی را [[رادا راوی]] و [[یوگی بابو]] بازی کرده‌اند. [[موسیقی فیلم]] توسط [[سام سی.اس.]] ساخته شد و [[تدوین فیلم]] را [[روبن (تدوین‌گر)|روبن]] انجام داد. تولید فیلم در ماه دسامبر ۲۰۱۷ شروع شد و در ماه اوت ۲۰۱۸ خاتمه یافت.<ref>{{cite web|url=http://www.sify.com/movies/atharvaa-hansika-romantic-comedy-starts-rolling-imagegallery-kollywood-rmpo6Hhfabgbe.html|archive-url=https://web.archive.org/web/20171216011358/http://www.sify.com/movies/Atharvaa-Hansika-romantic-comedy-starts-rolling-imagegallery-kollywood-rmpo6Hhfabgbe.html|url-status=dead|archive-date=16 December 2017|title=Atharvaa-Hansika romantic comedy starts rolling!|website=[[Sify]]|access-date=26 January 2019}}</ref>

فیلم ''۱۰۰'' در روز ۹ مهٔ ۲۰۱۹ اکران گردید که نظرات مثبت منتقدان و تماشاگران را به دنبال داشت و در گیشه فروش به موفقیت دست یافت.

== منابع ==
{{پانویس|چپ‌چین=بله}}
* {{یادکرد-ویکی|پیوند =//en.wikipedia.org/w/index.php?title=100_(2019_film)&oldid=1183142858|عنوان = 100 (2019 film)|زبان =انگلیسی|بازیابی =۱۷ نوامبر ۲۰۲۳}}

== پیوند به بیرون ==
* {{IMDb title|8458736}}

[[رده:فیلم‌های ۲۰۱۹ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌های اکشن دلهره‌آور ۲۰۱۹ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌های اکشن مهیج هند]]
[[رده:فیلم‌های تامیلی‌زبان دهه ۲۰۱۰ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌های هندی دهه ۲۰۱۰ (میلادی)]]

title: ۱۰۰

کارگردان: سام آنتون

تهیهکننده: کاوی‌یا ماهش

نویسنده: سام آنتون

بازیگران: آتاروا · هانیسکا موتوانی · رادا راوی · یوگی بابو

موسیقی: سام سی.اس.

تدوینگر: روبن

تاریخهای انتشار: - ۹ مه ۲۰۱۹

مدت زمان: ۱۴۱ دقیقه

کشور: هند

زبان: تامیل


text:
# Região Geográfica Imediata de Natal
A Região Geográfica Imediata de Natal é uma das 11 regiões imediatas do estado brasileiro do Rio Grande do Norte, uma das 6 regiões imediatas que compõem a Região Geográfica Intermediária de Natal e uma das 509 regiões imediatas no Brasil, criadas pelo IBGE em 2017. É composta de 24 municípios.

## Municípios
A Região Imediata de Rio Branco é composta por 24 municípios
| Região imediata | Municípios                                                                                | População Estimativa 2018 | Área (km²) |
| --------------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------ | ------------------------- | ---------- |
| Natal           | Bento Fernandes Bom Jesus Brejinho Ceará-Mirim Extremoz Ielmo Marinho Jundiá Lagoa Salgada Macaíba Maxaranguape Monte Alegre Natal Nísia Floresta Parnamirim Poço Branco Pureza Rio do Fogo São Gonçalo do Amarante São José de Mipibu São Miguel do Gostoso Senador Georgino Avelino Taipu Touros Vera Cruz | 1 682 698                 | 6 305,468  |

wikiname: ptwiki

title: Região Geográfica Imediata de Natal

in_language: pt

wikitext:
A '''Região Geográfica Imediata de Natal''' é uma das 11 [[Região geográfica imediata|regiões imediatas]] do estado [[brasil]]eiro do [[Rio Grande do Norte]], uma das 6 regiões imediatas que compõem a [[Região Geográfica Intermediária de Natal]] e uma das 509 regiões imediatas no Brasil, criadas pelo [[IBGE]] em 2017.<ref>{{citar web|url= http://www.ibge.gov.br/home/geociencias/geografia/default_div_int.shtm|título= Divisão Regional do Brasil|data= 2017|publicado= IBGE|acessodata= 1 de setembro de 2017|wayb= 20170901214147}}</ref> É composta de 24 municípios.<ref>{{citar web|URL=https://ia600603.us.archive.org/2/items/RegiesGeogrrficasBrasil2017/Regi%C3%B5es%20geogr%C3%A1ficas_Brasil%202017.pdf |título=O recorte das Regiões Geográficas Imediatas e Intermediárias de 2017 |autor=Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (IBGE) |data=2017 |acessodata=17 de agosto de 2017}}</ref>

== Municípios ==
A Região Imediata de Rio Branco é composta por 24 municípios
{| {{Prettytable}}
!Região imediata
!Municípios
!População
Estimativa 2018
!Área (km²)
|-
|Natal
|[[Bento Fernandes]]

[[Bom Jesus (Rio Grande do Norte)|Bom Jesus]]

[[Brejinho (Rio Grande do Norte)|Brejinho]]

[[Ceará-Mirim]]

[[Extremoz]]

[[Ielmo Marinho]]

[[Jundiá (Rio Grande do Norte)|Jundiá]]

[[Lagoa Salgada]]

[[Macaíba]]

[[Maxaranguape]]

[[Monte Alegre (Rio Grande do Norte)|Monte Alegre]]

[[Natal (Rio Grande do Norte)|Natal]]

[[Nísia Floresta]]

[[Parnamirim (Rio Grande do Norte)|Parnamirim]]

[[Poço Branco]]

[[Pureza]]

[[Rio do Fogo]]

[[São Gonçalo do Amarante (Rio Grande do Norte)|São Gonçalo do Amarante]]

[[São José de Mipibu]]

[[São Miguel do Gostoso]]

[[Senador Georgino Avelino]]

[[Taipu]]

[[Touros]]

[[Vera Cruz (Rio Grande do Norte)|Vera Cruz]]
|{{formatnum|1682698}}
|{{fmtn|6305.468}}
|}
{{referências}}

== Veja também ==
* [[Subdivisões do Brasil]]
* [[Lista de municípios do Rio Grande do Norte]]
* [[Lista de regiões geográficas intermediárias e imediatas do Rio Grande do Norte]]

[[Categoria:Regiões geográficas imediatas do Rio Grande do Norte|Natal]]


text:
# Lamport ordering
Lamport ordering são algoritmos de sistemas distribuídos.
Através de observações de como os processos distribuídos deveríam se comportar, verificou-se que não importa que um processo que não tem interação com outro, estejam sincronizados, pois o desempenho de um deles não irá afetar o resultado de outro.
Também não é necessário que todos tenham o clock perfeitamente sincronizados, desde que todos eles concordem com a ordem que os eventos devem acontecer. Este clock é chamado de clock lógico.
Exemplo: um processo é encarregado de realizar a compilação de um determinado arquivo-fonte, outro é responsável por executá-lo, não importa o tempo que o primeiro irá compilar o arquivo, desde que o segundo processo só execute depois que o arquivo já esteja compilado.

title: Lamport ordering

wikitext:
{{Sem fontes|data=agosto de 2020}}
'''Lamport ordering''' são [[algoritmo]]s de sistemas distribuídos.

Através de observações de como os processos distribuídos deveríam se comportar, verificou-se que não importa que um processo que não tem interação com outro, estejam sincronizados, pois o desempenho de um deles não irá afetar o resultado de outro.

Também não é necessário que todos tenham o [[clock]] perfeitamente sincronizados, desde que todos eles concordem com a ordem que os eventos devem acontecer. Este clock é chamado de [[clock lógico]].

Exemplo: um processo é encarregado de realizar a compilação de um determinado arquivo-fonte, outro é responsável por executá-lo, não importa o tempo que o primeiro irá compilar o arquivo, desde que o segundo processo só execute depois que o arquivo já esteja compilado.

{{Portal3|Tecnologias de informação}}

{{DEFAULTSORT:Lamport Ordering}}
[[Categoria:Algoritmos]]


text:
# 秋篠寺
秋篠寺（あきしのでら）是位在日本奈良縣奈良市的寺院。本尊藥師如來、開基（創立者）為光仁天皇、開山（初代住持）為善珠。是奈良時代最後建立的官寺，和天皇家關係深遠。其伎藝天女像，最為有名。

## 關連項目
- 勅願寺

## 外部連結
- 秋篠寺 （页面存档备份，存于）

wikiname: zhwiki

title: 秋篠寺

in_language: zh

wikitext:
{{日本寺院
| name = 秋篠寺
| img = File:Akishinodera1.jpg
| img_capt = 本堂（國寶）
| image_width = 260
| nihongo = 秋篠寺
| hiragana = あきしのでら
| romaji = Akishino-dera
| location = [[奈良縣]][[奈良市]]秋篠町757
| sangou = 無
| section = 單立
| god = [[藥師如來]]（重要文化財）
| found_year = 傳・[[奈良時代]]末期
| founder = 傳・[[光仁天皇]]（開基）
[[善珠]]（開山）
| official_name =
| alias =
| struct =
| title =
| cultural_collection = 本堂（國寶）
伎藝天立像・藥師三尊像 他（重要文化財）
}}
'''秋篠寺'''（あきしのでら）是位在[[日本]][[奈良縣]][[奈良市]]的[[寺院]]。本尊[[藥師如來]]、開基（創立者）為[[光仁天皇]]、開山（初代住持）為[[善珠]]。是[[奈良時代]]最後建立的[[官寺]]，和[[日本皇室|天皇家]]關係深遠。其[[伎藝天女]]像，最為有名。

== 關連項目 ==
*[[勅願寺]]

== 外部連結 ==
{{Commonscat|Akishinodera}}
* [https://narashikanko.or.jp/spot/temple/akishinodera/ 秋篠寺] {{Wayback|url=https://narashikanko.or.jp/spot/temple/akishinodera/ |date=20201201212054 }}

{{DEFAULTSORT:Akishinodera}}
[[Category:奈良市佛寺]]
[[Category:日本国宝 (建造物)]]
[[Category:奈良市重要文化財]]
[[Category:敕願寺]]
[[Category:776年]]
[[Category:奈良縣指定有形文化財]]
[[Category:奈良縣內市町村指定有形文化財]]
[[Category:日本區市町村指定有形民俗文化財]]

title: 基本

位置: 奈良縣奈良市秋篠町757

宗教: 日本佛教

宗派: 單立

本尊: 藥師如來（重要文化財）

山号: 山號：無

文化遗产: 本堂（國寶） · 伎藝天立像・藥師三尊像 他（重要文化財）

開基: 傳・光仁天皇（開基） · 善珠（開山）

开山时间: 傳・奈良時代末期


text:
# Solota Lypa
Die Solota Lypa (ukrainisch Золота Липа; polnisch Złota Lipa; Goldene Lypa) ist ein Fluss in der westlichen Ukraine.
Der 127 km lange Fluss hat ein
Einzugsgebiet von
1440 km². Sie fließt durch die Oblast Ternopil und bildet nördlich von Bereschany einen großen See. Die Solota Lypa mündet linksseitig in den, dem Schwarzen Meer zufließenden Dnister.

wikiname: dewiki

title: Solota Lypa

in_language: de

wikitext:
{{Dieser Artikel|befasst sich mit dem Fluss in der Westukraine, für Informationen zum gleichnamigen Dorf in der Ukraine siehe [[Solota Lypa (Dorf)]].}}
{{Infobox Fluss
| NAME= Solota Lypa
| ALTERNATIVNAME= Золота Липа, Złota Lipa
| SORTNAME= Solota Lypa
| LAGE= [[Oblast Iwano-Frankiwsk]], [[Oblast Lwiw]] ([[Ukraine]])
| GKZ=
| FLUSSSYSTEM= Dnister
| ABFLUSSWEG= Dnister//Schwarzes Meer
| EINZUGSGEBIET= 1440
| NACHWEIS-EINZUGSGEBIET=
| LÄNGE= 127
| NACHWEIS-LÄNGE=
| PEGEL1=
| PEGEL1-REIHE=
| NACHWEIS-PEGEL1=
| BEZEICHNUNG-QUELLE=
| QUELLE= bei [[Majdan-Holohirskyj]]
| QUELLHÖHE-PREFIX=
| QUELLHÖHE=
| HÖHENBEZUG-QUELLE=
| NACHWEIS-QUELLHÖHE=
| QUELLHÖHE-SUFFIX=
| QUELLE_LAT_GRAD= 49.768056
| QUELLE_LONG_GRAD=   24.7875
| QUELLE_REGION= UA-46
| MÜNDUNG= in den [[Dnister]]
| MÜNDUNGSHÖHE-PREFIX=
| MÜNDUNGSHÖHE=
| HÖHENBEZUG-MÜNDUNG=
| NACHWEIS-MÜNDUNGSHÖHE=
| MÜNDUNGSHÖHE-SUFFIX=
| MÜNDUNG_LAT_GRAD= 48/58/53/N
| MÜNDUNG_LONG_GRAD= 25/4/20/E
| MÜNDUNG_REGION= UA-26
| KLEINSTÄDTE= [[Bereschany]]
| GEMEINDEN= [[Dunajiw (Lwiw)|Dunajiw]], [[Sawaliw]]
| BILD= Berezhany 157.jpg
| BILDBESCHREIBUNG= Ein See der Solota Lypa nördlich von [[Bereschany]] in der Westukraine
| BILD1=
| BILD1-BESCHREIBUNG=
}}
Die '''Solota Lypa''' ({{UkS|Золота Липа}}; {{PlS|Złota Lipa}}; ''Goldene Lypa'') ist ein Fluss in der westlichen [[Ukraine]].

Der 127 km lange Fluss hat ein
Einzugsgebiet von
1440 km². Sie fließt durch die [[Oblast Ternopil]] und bildet nördlich von [[Bereschany]] einen großen See. Die Solota Lypa mündet linksseitig in den, dem [[Schwarzes Meer|Schwarzen Meer]] zufließenden [[Dnister]].

== Weblinks ==
{{Commonscat|Zolota Lypa (river)|Solota Lypa}}

[[Kategorie:Fluss in der Oblast Iwano-Frankiwsk]]
[[Kategorie:Fluss in der Oblast Lwiw]]

Lage: Oblast Iwano-Frankiwsk, Oblast Lwiw (Ukraine)

Flusssystem: Dnister

Abfluss über: Dnister → Schwarzes Meer

Quelle: bei Majdan-Holohirskyj · 49° 46′ 5″ N, 24° 47′ 15″ O

Mündung: in den DnisterKoordinaten: 48° 58′ 53″ N, 25° 4′ 20″ O · 48° 58′ 53″ N, 25° 4′ 20″ O

Kleinstädte: Bereschany

Gemeinden: Dunajiw, Sawaliw


text:
# Cristin Claas
Cristin Claas (* 1977 in Bernburg) ist eine deutsche Jazzsängerin. Unter dem gleichen Namen firmiert auch ihr Trio, neben Cristin Claas bestehend aus dem Gitarristen Stephan Bormann sowie dem Pianisten, Keyboarder und Percussionisten Christoph Reuter.

## Geschichte
Claas entschied sich trotz früher musikalischer Förderung erst mit Mitte 20, die Musik zu ihrer Berufung zu machen. 2002 begann sie in Weimar Jazzgesang zu studieren. Drei Jahre später wechselte sie nach Leipzig, wo sie sich seither ganz auf ihre eigene Musik konzentriert. Die Band besteht seit 2001, als Trio seit 2002. Bisher entstanden sechs Alben: Twilight (2003), Favour (2005 / Acoustic Music Records), In the shadow of your words (2007 / Sony BMG), Paperskin (2008 / Sony BMG), In Zeiten wie diesen (2010) und 67 days (2013). Seit der Gründung ist die Band sehr häufig auf Konzertreise und hat sich einen Ruf als Liveband erspielt. 2022 kam es zur Auflösung des Trios.

## Musik
In der Musik des Trios werden häufig Anklänge aus Pop, Singer/Songwriter und Kunstlied mit eingebunden. Durch gemeinsame Projekte mit Orchestern wie der Anhaltischen Philharmonie und der Mittelsächsischen Philharmonie sowie der Band l’arc six gibt es immer wieder Berührungspunkte mit klassischer Musik, einige Stücke aus diesen Kooperationen sind auch auf dem Album Paperskin enthalten.
Die Kompositionen von Cristin Claas sind meist songorientiert und haben nicht den im Jazz stark verbreiteten Improvisations-Charakter. Die Band selbst bezeichnet ihren Stil als „Songpoesie“. Live werden die Stücke durch spontane Elemente, Bodypercussion oder gesungene Ansagen erweitert.

## Texte
Die Texte von Cristin Claas sind meist sehr lyrisch und bildhaft; gelegentlich werden auch Gedichte wie das „Heidenröslein“ von Goethe oder Lieder wie „Der Mond ist aufgegangen“ auf sehr eigene Weise neu vertont. Eine Besonderheit ist, dass die Texte sowohl in englischer als auch deutscher Sprache verfasst sind. Außerdem bedient sich die Sängerin einer eigenen, lautmalerischen Phantasiesprache.

## Diskografie
- Twilight (2003)
- Favour (2005 / Acoustic Music Records)
- In the shadow of your words (2007 / Sony BMG)
- Paperskin (2008 / Sony BMG)
- In Zeiten wie diesen (2010)
- 67 Days (2013)
- Back in time (2017)
- Frei (2018)

title: Cristin Claas

wikitext:
[[Datei:Cristin Claas Trio, 19. Juni 2021, Christuskirche Lichtentanne (Sachsen).jpg|mini|Cristin Claas Trio im Juni 2021 in der Christuskirche Lichtentanne (Sachsen)]]

'''Cristin Claas''' (* [[1977]] in [[Bernburg]]) ist eine [[deutsche]] [[Jazzgesang|Jazzsängerin]]. Unter dem gleichen Namen firmiert auch ihr [[Trio (Musik)|Trio]], neben Cristin Claas bestehend aus dem [[Gitarrist]]en [[Stephan Bormann]] sowie dem [[Pianist]]en, [[Keyboarder]] und [[Percussionist]]en [[Christoph Reuter (Pianist)|Christoph Reuter]].<ref>{{Internetquelle |autor=Marcus Weber |url=https://www.deutschlandfunkkultur.de/das-grosse-los.1153.de.html?dram:article_id=181581 |titel=Das große Los |werk=deutschlandfunkkultur.de |datum=2007-12-10 |abruf=2024-02-17}}</ref>

== Geschichte ==
Claas entschied sich trotz früher musikalischer Förderung erst mit Mitte 20, die Musik zu ihrer Berufung zu machen. 2002 begann sie in Weimar Jazzgesang zu studieren. Drei Jahre später wechselte sie nach Leipzig, wo sie sich seither ganz auf ihre eigene Musik konzentriert. Die [[Band (Musik)|Band]] besteht seit 2001, als Trio seit 2002. Bisher entstanden sechs Alben: ''Twilight'' (2003), ''Favour'' (2005 / [[Acoustic Music Records]]), ''In the shadow of your words'' (2007 / Sony BMG), ''Paperskin'' (2008 / Sony BMG), ''In Zeiten wie diesen'' (2010) und ''67 days'' (2013).<ref>{{Toter Link | url=https://www.abendblatt.de/archiv/nachrichten-vom-22-5-2008.html | datum=2024-01-29 }} In: ''[[Hamburger Abendblatt|abendblatt.de]]''</ref> Seit der Gründung ist die Band sehr häufig auf Konzertreise und hat sich einen Ruf als Liveband erspielt. 2022 kam es zur Auflösung des Trios.<ref>[https://www.forum-gestaltung.de/veranstaltungen/5-internationales-gitarren-festival-3 5. Internationales Gitarren Festival], www.forum-gestaltung.de</ref>

== Musik ==
In der Musik des Trios werden häufig Anklänge aus [[Popmusik|Pop]], Singer/[[Songwriter]] und [[Kunstlied]] mit eingebunden. Durch gemeinsame Projekte mit Orchestern wie der [[Anhaltische Philharmonie|Anhaltischen Philharmonie]] und der Mittelsächsischen Philharmonie sowie der Band ''l’arc six'' gibt es immer wieder Berührungspunkte mit [[Klassische Musik|klassischer Musik]], einige Stücke aus diesen Kooperationen sind auch auf dem Album ''Paperskin'' enthalten.

Die [[Komposition (Musik)|Kompositionen]] von Cristin Claas sind meist songorientiert und haben nicht den im Jazz stark verbreiteten Improvisations-Charakter. Die Band selbst bezeichnet ihren Stil als „Songpoesie“. Live werden die Stücke durch spontane Elemente, [[Bodypercussion]] oder gesungene Ansagen erweitert.<ref name="welt-1001975">{{Internetquelle | url=https://www.welt.de/welt_print/article1001975/Aus-dem-Schatten-des-Albums-heraus.html | titel=Jazzsängerin Cristin Class kann viel mehr, als sie auf ihrer Debüt-CD preisgibt: Aus dem Schatten des Albums heraus | autor=Stefan Krulle | werk=[[Die Welt#Online-Ausgabe|welt.de]] | datum=2007-07-05 |abruf=2018-10-07}}</ref>

== Texte ==
Die Texte von Cristin Claas sind meist sehr [[Lyrik|lyrisch]] und bildhaft; gelegentlich werden auch Gedichte wie das „[[Heidenröslein]]“ von [[Goethe]] oder Lieder wie „[[Der Mond ist aufgegangen]]“ auf sehr eigene Weise neu vertont. Eine Besonderheit ist, dass die Texte sowohl in englischer als auch deutscher Sprache verfasst sind. Außerdem bedient sich die Sängerin einer eigenen, lautmalerischen Phantasiesprache.

== Diskografie ==
* ''Twilight'' (2003)
* ''Favour'' (2005 / Acoustic Music Records)
* ''In the shadow of your words'' (2007 / Sony BMG)
* ''Paperskin'' (2008 / Sony BMG)
* ''In Zeiten wie diesen'' (2010)
* ''67 Days'' (2013)
* ''Back in time'' (2017)
* ''Frei'' (2018)

== Weblinks ==
* {{Allmusic|artist|ID=mn0000602648}}
* {{Discogs}}
* {{Laut|ID=Cristin-Claas}}
* [https://www.cristinclaas.de Website von Cristin Claas]

== Quellen ==
<references />

{{Normdaten|TYP=p|GND=135324688|VIAF=80109334}}

{{SORTIERUNG:Claas, Cristin}}
[[Kategorie:Jazz-Sänger]]
[[Kategorie:Songwriter]]
[[Kategorie:Deutscher]]
[[Kategorie:DDR-Bürger]]
[[Kategorie:Geboren 1977]]
[[Kategorie:Frau]]

{{Personendaten
|NAME=Claas, Cristin
|ALTERNATIVNAMEN=
|KURZBESCHREIBUNG=deutsche Jazzsängerin
|GEBURTSDATUM=1977
|GEBURTSORT=[[Bernburg]]
|STERBEDATUM=
|STERBEORT=
}}


text:
# Master in Business Administration
Il Master in Business Administration (MBA) è un titolo di formazione manageriale, generalmente propedeutico all’assunzione di incarichi di vertice presso grandi organizzazioni private e pubbliche. Il percorso di studi si caratterizza per un'impostazione teorico-pratica, finalizzata ad acquisire competenze avanzate nel campo dell'economia, della leadership, dell'organizzazione e della direzione aziendale. Il titolo di studio è superiore al Bachelor of Business Administration, che garantisce una formazione economica-aziendale di livello universitario. Superiore al programma MBA è considerato solo il programma di Dottorato di ricerca in Management o il Doctorate of Business Administration, che consente una formazione avanzata attraverso lo sviluppo di attività di ricerca scientifica.
Gli MBA hanno origine nel mondo anglosassone e sono tipicamente strutturati come veri e propri corsi di laurea magistrale (Master's degree) in Economia e Direzione Aziendale, ai quali si può accedere solo dopo aver conseguito la laurea di primo livello (Bachelor's degree) o titolo equivalente e l'esperienza lavorativa. L'iter di ammissione all'MBA comprende il superamento di rigorosi esami di ammissione che prevedono generalmente prove scritte, ad esempio il Graduate Management Admission Test, colloqui e valutazioni del curriculum accademico-professionale.
Tratto comune dei più importanti MBA è l'orientamento a candidati in possesso di un'apprezzabile esperienza di lavoro, il cui numero di anni varia a seconda delle regole di ammissione previste dalle singole business school, nonché la strutturazione come percorsi di facilitazione per lo sviluppo verticale di carriera, con particolare riferimento al passaggio da responsabilità di tipo funzionale a responsabilità di tipo gestionale.

## Le origini
L'MBA è il programma avanzato in Economia e Direzione aziendale con la più lunga tradizione.
Le prime Business School compaiono negli Stati Uniti già alla fine del diciannovesimo secolo (la Wharton School venne fondata nel 1881, la Tuck School of Business nel 1900 e la Harvard Business School nel 1908) come istituzioni universitarie specificamente dedicate alla formazione di classi dirigenti professionali nel campo della gestione delle aziende operanti nel campo dell’industria e della finanza.
La ragione storica di base fu l'affermarsi della grande impresa e delle public companies, nonché il forte sviluppo economico negli Stati Uniti all'inizio del XX secolo. Questi fenomeni economici e sociali produssero, infatti, una nuova domanda di manager professionisti, la cui competenza in materia di economia, gestione e organizzazione aziendale non fosse più frutto di processi di apprendimento essenzialmente pratico, bensì di studi specifici secondo una concezione scientifica della gestione dei sistemi complessi (management). Nell'affermazione di tale idea ebbe certamente un ruolo importante l'affermazione della teoria dello scientific management, elaborata da Frederick Taylor e ampiamente diffusasi nel circuito culturale, politico e imprenditoriale americano.
Nel 1908 fu così avviato il primo MBA ad Harvard, che ha costituito il prototipo fondamentale per tutti gli altri programmi analoghi sorti negli anni successivi nel resto del mondo. Tra gli anni Trenta e gli anni Sessanta, i programmi MBA hanno avuto un'importanza crescente nella formazione dei gruppi dirigenti di imprese e istituzioni. La diffusione fu certamente incoraggiata anche dalla crescita economica verificatasi in Europa e negli Stati Uniti negli anni della ricostruzione post bellica. Un’ulteriore spinta si è poi verificata con l’avvento del neoliberismo negli anni Ottanta, quando l'esigenza di una formazione mirata per professionisti orientati verso lo sviluppo di carriere manageriali ai più alti livelli ha raggiunto un prestigio ancora maggiore, destinato a segnare i decenni successivi.

## La formazione MBA
Un MBA offre una preparazione adeguata a fornire competenze avanzate e un approccio integrato dei profili di economia, organizzazione e gestione di ogni tipologia di azienda. La durata complessiva è generalmente biennale, pur potendo essere in alcuni casi concentrata in 18 mesi per i corsi full-time o ampliata fino a 28 mesi per i corsi part-time di tipo executive.
I programmi di studio degli MBA possono essere variamente modulati in base all'impostazione della business school presso la quale vengono organizzati. L'impostazione classica dei più importanti MBA prevede generalmente una distinzione del percorso di apprendimento in varie fasi, orientate a fornire conoscenze di base, avanzate e applicative in ordine all'economia e alla direzione aziendale:
- prima fase: dedicata all'approfondimento intensivo dell'economia aziendale e quindi dei fondamenti del diritto e dell'economia applicati al management;
- seconda fase: dedicata a fornire competenze avanzate nei più importanti ambiti del management (es. strategia e pianificazione strategica, organizzazione, controllo di gestione, analisi dei costi, decision making, valutazione degli investimenti, operazioni straordinarie, logistica), talvolta prevedendo anche la possibilità per gli allievi di scegliere corsi specialistici opzionali e altre attività formative caratterizzanti;
- terza fase: dedicata all'applicazione delle competenze acquisite alla gestione di aziende operanti in uno specifico settore industriale (es. finanza, utilities, assistenza sanitaria, farmaceutica, ICT, energia, trasporti), al fine di integrare la preparazione teorica con lo sviluppo di abilità tecnico-professionali relative agli ambiti operativi dei mercati di interesse specifico.

Soprattutto negli anni 2000, i programmi MBA sono stati spesso arricchiti con percorsi di etica e responsabilità sociale delle imprese, favorendo altresì un approccio sempre più interdisciplinare tra materie economiche, aziendali e giuridiche al fine di incentivare una visione più ampia dei fenomeni di decisione e gestione in rapporto a problematiche complesse di natura organizzativa e manageriale.
Nei più MBA, le competenze acquisite a livello teorico vengono integrate con attività professionalizzanti sia durante il corso, sia nella fase conclusiva:
- durante il corso: gli allievi sono tenuti a partecipare a seminari di taglio pratico, focalizzati sullo sviluppo della leadership e abilità di trattazione e gestione delle relazioni interpersonali, nonché ad altre attività focalizzate sullo sviluppo delle doti umane (soft skills) connesse ai ruoli manageriali;
- a conclusione del corso: gli allievi sono tenuti a svolgere esperienze di internship presso strutture dirigenziali di importanti organizzazioni[4], preordinate a consentire l'applicazione delle competenze teoriche a problemi pratici di gestione e organizzazione.

I programmi MBA si concludono per ogni allievo con la presentazione alla commissione che conferirà il titolo di un lavoro finale, consistente nell'elaborazione di una Tesi ovvero nello sviluppo di un progetto imprenditoriale o di ricerca.

## Esame di uscita
Molti programmi MBA culminano in un esame di uscita completo. L'esame standardizzato nazionale noto come Major Field Test for MBA (MFT-MBA) è stato somministrato nei programmi MBA di oltre 300 università statunitensi. L'MFT-MBA mira a valutare abilità, conoscenze e capacità di ragionamento nell'ambito del curriculum MBA standard. È amministrato da Educational Testing Service. Un'altra opzione importante per esami di uscita completi è l'esame completo per componenti professionali comuni per MBA (esame CPC COMP per MBA) di proprietà di Peregrine Academic Services. Molti programmi scelgono di amministrare il proprio esame interno piuttosto che un test standardizzato.

wikiname: itwiki

title: Master in Business Administration

in_language: it

wikitext:
{{P|parecchie parti promozionali|università|giugno 2018|}}
{{F|economia aziendale|arg2=università|novembre 2011|fonti che non rispettano [[WP:F]]}}
Il '''Master in Business Administration''' ('''MBA''') è un titolo di formazione manageriale, generalmente propedeutico all’assunzione di incarichi di vertice presso grandi organizzazioni private e pubbliche. Il percorso di studi si caratterizza per un'impostazione teorico-pratica, finalizzata ad acquisire competenze avanzate nel campo dell'[[economia aziendale|economia]], della ''[[leadership]]'', dell'organizzazione e della [[direzione aziendale]]. Il titolo di studio è superiore al [[Bachelor of Business Administration]], che garantisce una formazione economica-aziendale di livello universitario. Superiore al programma MBA è considerato solo il programma di [[Dottorato di ricerca]] in [[Management]] o il [[Doctor of Business Administration|Doctorate of Business Administration]], che consente una formazione avanzata attraverso lo sviluppo di attività di ricerca scientifica.

Gli MBA hanno origine nel mondo anglosassone e sono tipicamente strutturati come veri e propri corsi di [[laurea magistrale]] (''Master's degree'') in Economia e Direzione Aziendale, ai quali si può accedere solo dopo aver conseguito la laurea di primo livello (''Bachelor's degree)'' o titolo equivalente e l'esperienza lavorativa.<ref>{{Cita web|url=http://www.fulbright.it/wp-content/uploads/2014/04/7-Master-of-Business-Administration.pdf/|titolo=Master of Business Administration|autore=|sito=fulbright.it|data=|accesso=12 dicembre 2018|urlarchivio=https://web.archive.org/web/20150424130332/http://www.fulbright.it/wp-content/uploads/2014/04/7-Master-of-Business-Administration.pdf|urlmorto=sì}}</ref> L'iter di ammissione all'MBA comprende il superamento di rigorosi esami di ammissione che prevedono generalmente prove scritte, ad esempio il [[Graduate Management Admission Test]], colloqui e valutazioni del curriculum accademico-professionale.

Tratto comune dei più importanti MBA è l'orientamento a candidati in possesso di un'apprezzabile esperienza di lavoro, il cui numero di anni varia a seconda delle regole di ammissione previste dalle singole ''[[business school]]'', nonché la strutturazione come percorsi di facilitazione per lo sviluppo verticale di carriera, con particolare riferimento al passaggio da responsabilità di tipo [[Funzione aziendale|funzionale]] a responsabilità di tipo [[Management|gestionale]].

== Le origini ==
L'MBA è il programma avanzato in [[Economia aziendale|Economia]] e [[Direzione aziendale]] con la più lunga tradizione.

Le prime Business School compaiono negli [[Stati Uniti d'America|Stati Uniti]] già alla fine del diciannovesimo secolo (la [[Wharton School of the University of Pennsylvania|Wharton School]] venne fondata nel 1881, la Tuck School of Business nel 1900 e la [[Harvard Business School]] nel 1908) come istituzioni universitarie specificamente dedicate alla formazione di classi dirigenti professionali nel campo della gestione delle aziende operanti nel campo dell’industria e della finanza.

La ragione storica di base fu l'affermarsi della grande impresa e delle ''public companies'', nonché il forte sviluppo economico negli Stati Uniti all'inizio del XX secolo. Questi fenomeni economici e sociali produssero, infatti, una nuova domanda di manager professionisti, la cui competenza in materia di economia, gestione e organizzazione aziendale non fosse più frutto di processi di apprendimento essenzialmente pratico, bensì di studi specifici secondo una concezione scientifica della gestione dei sistemi complessi (management). Nell'affermazione di tale idea ebbe certamente un ruolo importante l'affermazione della teoria dello ''scientific management'', elaborata da [[Frederick Taylor]] e ampiamente diffusasi nel circuito culturale, politico e imprenditoriale americano.

Nel 1908 fu così avviato il primo MBA ad [[Università di Harvard|Harvard]], che ha costituito il prototipo fondamentale per tutti gli altri programmi analoghi sorti negli anni successivi nel resto del mondo.<ref>{{Cita web|url=https://st.ilsole24ore.com/art/SoleOnLine4/Economia%20e%20Lavoro/2008/04/marchio-targato-harward_PRN.shtml|titolo=Un marchio targato Harvard - Il Sole 24 ORE|sito=st.ilsole24ore.com|accesso=7 gennaio 2021}}</ref> Tra gli anni Trenta e gli anni Sessanta, i programmi MBA hanno avuto un'importanza crescente nella formazione dei gruppi dirigenti di [[Impresa|imprese]] e [[Istituzione|istituzioni]]. La diffusione fu certamente incoraggiata anche dalla crescita economica verificatasi in Europa e negli Stati Uniti negli anni della ricostruzione post bellica. Un’ulteriore spinta si è poi verificata con l’avvento del neoliberismo negli anni Ottanta<ref>{{Cita web|url=https://www.sdabocconi.it/it/sda-bocconi-insight/il-ruolo-delle-business-school-e-della-formazione-manageriale-in-una-societa-complessa|titolo=Il ruolo delle business school e della formazione manageriale in una società complessa {{!}} SDA Bocconi School of Management|sito=SDAB|accesso=7 gennaio 2021|dataarchivio=10 gennaio 2021|urlarchivio=https://web.archive.org/web/20210110085108/https://www.sdabocconi.it/it/sda-bocconi-insight/il-ruolo-delle-business-school-e-della-formazione-manageriale-in-una-societa-complessa|urlmorto=sì}}</ref>, quando l'esigenza di una formazione mirata per professionisti orientati verso lo sviluppo di carriere manageriali ai più alti livelli ha raggiunto un prestigio ancora maggiore, destinato a segnare i decenni successivi.

== La formazione MBA ==
Un MBA offre una preparazione adeguata a fornire competenze avanzate e un approccio integrato dei profili di economia, organizzazione e gestione di ogni tipologia di azienda. La durata complessiva è generalmente biennale, pur potendo essere in alcuni casi concentrata in 18 mesi per i corsi full-time o ampliata fino a 28 mesi per i corsi part-time di tipo executive.

I programmi di studio degli MBA possono essere variamente modulati in base all'impostazione della ''business school'' presso la quale vengono organizzati. L'impostazione classica dei più importanti MBA prevede generalmente una distinzione del percorso di apprendimento in varie fasi, orientate a fornire conoscenze di base, avanzate e applicative in ordine all'economia e alla direzione aziendale:

* prima fase: dedicata all'approfondimento intensivo dell'[[economia aziendale]] e quindi dei fondamenti del [[diritto]] e dell'[[economia]] applicati al [[management]];
* seconda fase: dedicata a fornire competenze avanzate nei più importanti ambiti del management (es. [[strategia aziendale|strategia]] e [[pianificazione strategica]], organizzazione, [[controllo di gestione]], [[Analisi di bilancio|analisi dei costi]], [[Decisione|decision making]], [[valutazione degli investimenti]], [[finanza straordinaria|operazioni straordinarie]], [[logistica]]), talvolta prevedendo anche la possibilità per gli allievi di scegliere corsi specialistici opzionali e altre attività formative caratterizzanti;
* terza fase: dedicata all'applicazione delle competenze acquisite alla gestione di aziende operanti in uno specifico settore industriale (es. [[finanza]], [[Servizio pubblico|utilities]], [[assistenza sanitaria]], [[farmaceutica]], [[Information and communication technology|ICT]], [[energia]], [[Trasporto|trasporti]]), al fine di integrare la preparazione teorica con lo sviluppo di abilità tecnico-professionali relative agli ambiti operativi dei mercati di interesse specifico.

Soprattutto negli anni 2000, i programmi MBA sono stati spesso arricchiti con percorsi di [[etica]] e [[Responsabilità sociale d'impresa|responsabilità sociale delle imprese]], favorendo altresì un approccio sempre più interdisciplinare tra materie [[Economia|economiche]], [[Direzione aziendale|aziendali]] e [[Diritto|giuridiche]] al fine di incentivare una visione più ampia dei fenomeni di decisione e gestione in rapporto a problematiche complesse di natura organizzativa e manageriale.

Nei più MBA, le competenze acquisite a livello teorico vengono integrate con attività professionalizzanti sia durante il corso, sia nella fase conclusiva:

* durante il corso: gli allievi sono tenuti a partecipare a seminari di taglio pratico, focalizzati sullo sviluppo della [[leadership]] e abilità di trattazione e gestione delle relazioni interpersonali, nonché ad altre attività focalizzate sullo sviluppo delle doti umane (''soft skills'') connesse ai ruoli manageriali;
* a conclusione del corso: gli allievi sono tenuti a svolgere esperienze di internship presso strutture dirigenziali di importanti organizzazioni<ref>{{Cita web|url=https://corsi.unibo.it/1cycle/CLaBE/further-studies|titolo=Master or Laurea Magistrale?|autore=|sito=unibo.it|data=|lingua=En|accesso=12 dicembre 2018}}</ref>, preordinate a consentire l'applicazione delle competenze teoriche a problemi pratici di gestione e organizzazione.

I programmi MBA si concludono per ogni allievo con la presentazione alla commissione che conferirà il titolo di un lavoro finale, consistente nell'elaborazione di una Tesi ovvero nello sviluppo di un progetto imprenditoriale o di ricerca.

==Esame di uscita==

Molti programmi MBA culminano in un esame di uscita completo. L'esame standardizzato nazionale noto come Major Field Test for MBA (MFT-MBA) è stato somministrato nei programmi MBA di oltre 300 università statunitensi.<ref>{{cita web|url=http://www.ets.org/s/mft/pdf/acdg_mba.pdf |titolo=2013 Major Field Test Comparative Data Guide: Major Field Test for Master of Business Administration (MBA) |editore=Educational Testing Service |accesso=20 luglio 2014 |urlmorto=si |urlarchivio=https://web.archive.org/web/20140122194137/http://www.ets.org/s/mft/pdf/acdg_mba.pdf }}</ref> L'MFT-MBA mira a valutare abilità, conoscenze e capacità di ragionamento nell'ambito del curriculum MBA standard.<ref name="MFT-MBA Test Description">{{cita web |url=http://www.ets.org/s/mft/pdf/mft_mba_flyer.pdf |titolo=MFT-MBA Test Description |editore=Educational Testing Service |accesso=20 luglio 2014 |dataarchivio=11 aprile 2019 |urlarchivio=https://web.archive.org/web/20190411232718/http://www.ets.org/s/mft/pdf/mft_mba_flyer.pdf |urlmorto=sì }}</ref> È amministrato da Educational Testing Service. Un'altra opzione importante per esami di uscita completi è l'esame completo per componenti professionali comuni per MBA (esame CPC COMP per MBA) di proprietà di Peregrine Academic Services.<ref>{{cita web|url=https://www.peregrineacademics.com/media.ashx/exam-summary-business-compgraduatefinal29oct2014.pdf |titolo=Business Administration CPC-Based COMP Exam Summary: Masters Level |editore=Peregrine Academic Services |accesso=22 novembre 2016 |urlarchivio=https://web.archive.org/web/20170202002244/https://www.peregrineacademics.com/media.ashx/exam-summary-business-compgraduatefinal29oct2014.pdf |urlmorto=si }}</ref> Molti programmi scelgono di amministrare il proprio esame interno<ref>{{Cita libro|url=https://businessbooks.cc/global-business-today/|titolo=Global Business Today|ISBN=978-1266103148|autore=Charles Hill|data=2021}}</ref> piuttosto che un test standardizzato.

== Note ==
<references/>

== Voci correlate ==
*[[Graduate Management Admission Test]]
*[[Management]]
*[[Direzione aziendale]]

== Collegamenti esterni ==
* {{cita web|url=http://www.mba.today|titolo=MBA Today}}
* {{cita web | url = https://rankings.ft.com/businessschoolrankings/global-mba-ranking-2015 | titolo = Classifica globale degli MBA per l'anno 2015 | sito = The Financial Times | lingua = en | urlarchivio = https://web.archive.org/web/20181005014938/http://rankings.ft.com/businessschoolrankings/global-mba-ranking-2015 | urlmorto = no}}
* {{cita web|url=https://www.mba.com/|titolo=MBA}}

{{Controllo di autorità}}

[[Categoria:Master]]
[[Categoria:Gestione d'azienda]]


text:
# Ростовський обласний музей образотворчих мистецтв
Ростовський обласний музей образотворчих мистецтв (рос. Ростовский областной музей изобразительных искусств/РОМИИ) — художній музей в Ростові-на-Дону, заснований в 1938 році. Колекція нараховує понад 6 тис. одиниць.

## Про музей
Ростовський обласний музей образотворчих мистецтв як самостійна установа існує з 1938 року. Зібрання музею включає близько 6000 творів живопису, графіки, скульптури і декоративно-прикладного мистецтва. Постійна експозиція представляє давньоруське мистецтво, мистецтво XVIII — початку XX століть у Росії, зарубіжне мистецтво західноєвропейських майстрів та країн Сходу. Колекція мистецтва XX ст. представлена роботами Бориса Лавренка, Олександра Лактіонова, Мартіроса Сар'яна, Миколи Тимкова, інших провідних майстрів Росії. Також демонструються роботи художників Дону.
Площі організації: експозиційно-виставкова — 3938 м², тимчасових виставок — 859 м², фондосховищ — 2245 м². Кількість співробітників — 57, з них 19 наукових. В структурі організації є наукова бібліотека, реставраційні майстерні.

## Історія
Відкриття музею відбулося у 1938 році, але формування зборів має більш давню історію. Ще на початку XX століття в Ростові-на-Дону створено Ростово-Нахічеванське суспільство витончених мистецтв, на виставках якого експонувалися твори митців із різних міст Росії, що ввійшли потім у приватні колекції місцевих меценатів, які після революції надійшли в музей.
З 1 травня 1920 року працював як Донський обласний музей мистецтва та старожитностей, з 1927 — у складі крайового музею народів Північного Кавказу, в 1934-1936 не функціонував, з 1937 — на правах відділу Ростовського обласного музею краєзнавства,
Біля витоків створення музею стояли художники М.С. Сар'ян і А.Д. Сілін, письменниця М.C. Шагінян. З перших років існування музей також поповнювався експонатами з центральних музеїв країни — Третьяковської галереї, Ермітажу, Російського музею.
У січні 1942 року колекція була евакуйована в П'ятигорськ, де була розграбована німецькими військами. Протягом повоєнних років деякі з викрадених картин поступово поверталися музею, але всю довоєнну колекцію так і не вдалося відновити. Вдруге музей відкрився в червні 1946 року у відведених для нього кімнатах Ростовського художнього училища імені М.Б. Грекова.
З 1958 року музей займає особняк відомого адвоката А. П. Петрова, побудований в 1898 р. за проектом архітектора М. О. Дорошенка (особняк націоналізований в 1920 році).

## Основні екскурсії
- Давньоруське мистецтво.
- Російське мистецтво XVII — поч. XX ст.
- Західноєвропейське мистецтво XVII — XIX ст.
- Мистецтво Сходу.

## Директори музею
- з 2007 по наст. час — С.В. Крузе
- з 1950 по 1979 рік — Ю.Л. Рудницька

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
{{Музей}}
'''Ростовський обласний музей образотворчих мистецтв''' ({{lang-ru|Ростовский областной музей изобразительных искусств/РОМИИ}}) — художній музей в [[Ростов-на-Дону|Ростові-на-Дону]], заснований в 1938 році. Колекція нараховує понад 6 тис. одиниць.

== Про музей ==
Ростовський обласний музей образотворчих мистецтв як самостійна установа існує з 1938 року<ref name="Ростовский музей изобразительных искусств">Ростовский музей изобразительных искусств. — Ростов-на-Дону: 1987.</ref>. Зібрання музею включає близько 6000 творів [[живопис]]у, [[Графіка|графіки]], [[Скульптура|скульптури]] і декоративно-прикладного мистецтва. Постійна експозиція представляє давньоруське мистецтво, мистецтво XVIII — початку XX століть у Росії, зарубіжне мистецтво західноєвропейських майстрів та країн Сходу. Колекція мистецтва XX ст. представлена роботами Бориса Лавренка, Олександра Лактіонова, [[Сар'ян Мартірос Сергійович|Мартіроса Сар'яна]], Миколи Тимкова, інших провідних майстрів Росії. Також демонструються роботи художників Дону.

Площі організації: експозиційно-виставкова — 3938 м², тимчасових виставок — 859 м², фондосховищ — 2245 м². Кількість співробітників — 57, з них 19 наукових. В структурі організації є наукова бібліотека, реставраційні майстерні.

== Історія ==
Відкриття музею відбулося у 1938 році, але формування зборів має більш давню історію. Ще на початку XX століття в Ростові-на-Дону створено Ростово-Нахічеванське суспільство витончених мистецтв, на виставках якого експонувалися твори митців із різних міст Росії, що ввійшли потім у приватні колекції місцевих меценатів, які після революції надійшли в музей.

З [[1 травня]] [[1920]] року працював як Донський обласний музей мистецтва та старожитностей, з [[1927]] — у складі крайового музею народів Північного Кавказу, в 1934-1936 не функціонував, з [[1937]] — на правах відділу Ростовського обласного музею краєзнавства,

Біля витоків створення музею стояли художники М.С. Сар'ян і А.Д. Сілін<ref>{{Cite web |url=http://www.donvrem.dspl.ru/Files/article/m19/1/art.aspx?art_id=360 |title=Силин Андрей Дмитриевич |accessdate=1 лютого 2017 |archive-date=11 червня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160611234757/http://www.donvrem.dspl.ru/Files/article/m19/1/art.aspx?art_id=360 }}</ref>, письменниця [[Шагінян Марієтта Сергіївна|М.C. Шагінян]]. З перших років існування музей також поповнювався експонатами з центральних музеїв країни — [[Третьяковська галерея|Третьяковської галереї]], [[Ермітаж]]у, [[Російський музей|Російського музею]].

У січні [[1942]] року колекція була евакуйована в [[П'ятигорськ]], де була розграбована німецькими військами. Протягом повоєнних років деякі з викрадених картин поступово поверталися музею, але всю довоєнну колекцію так і не вдалося відновити. Вдруге музей відкрився в червні 1946 року у відведених для нього кімнатах [[Ростовське художнє училище імені М. Б. Грекова|Ростовського художнього училища імені М.Б. Грекова]].

З [[1958]] року музей займає особняк відомого адвоката А. П. Петрова, побудований в [[1898]] р. за проектом архітектора М. О. Дорошенка (особняк націоналізований в [[1920]] році<ref>''Еваулов Г.В., Черницына В.А.'' Архитектурная летопись Ростова-на-Дону. — Ростов-на-Дону, 2002.</ref>).

== Основні екскурсії ==
* Давньоруське мистецтво.
* Російське мистецтво XVII — поч. XX ст.
* Західноєвропейське мистецтво XVII — XIX ст.
* Мистецтво Сходу.

== Директори музею ==
* з [[2007]] по наст. час — С.В. Крузе
* ...
* з [[1950]] по [[1979|1979 рік]] — Ю.Л. Рудницька
* ...

== Фото експонатів ==
<gallery>
A Korzukhin 041.jpg
Aivazovsky - Destruction of Pompeii.jpg
Alexey Antropov 025.jpeg
Carl Ludwig Christineck 019.jpg
Elizabeth of Russia (Rostov museum).jpeg
Grigory Aleksandrovich Pushkin by Ivan Makarov FRAME.jpg
In the Shop 1882 by Gribkov.jpg
Khalibjan-2-.jpg
Razmaritsin 004.jpg
Shamshin by Repin.jpg
Skadovsky 001.jpg
«В лавке». Сергей Грибков.jpg
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.museum.ru/M1589 Сторінка Ростовського обласного музею образотворчих мистецтв на '''www.museum.ru'''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170121141120/http://www.museum.ru/M1589 |date=21 січня 2017 }}
* [https://web.archive.org/web/20070103044618/http://www.rostov.rfn.ru/rnews.html?id=21689 В Ростовском областном музее изобразительных искусств представили картину Рубенса с уникальной судьбой]
* [http://dimadima.livejournal.com/12472.html Музей внутри, фотоотчет посетителя] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170324153450/http://dimadima.livejournal.com/12472.html |date=24 березня 2017 }}
{{Портали|Музеї|Мистецтво|Живопис}}
[[Категорія:Музеї Ростова-на-Дону]]
[[Категорія:Музеї, засновані 1938]]
[[Категорія:Художні музеї Росії]]

рос. Ростовский областной музей изобразительных искусств: Ростовський обласний музей образотворчих мистецтв (Росія)

Тип: музей

Країна: Росія


text:
# James Hampton (Künstler)
James Hampton (* 8. April 1909 in Elloree, South Carolina; † 4. November 1964 in Washington, D.C.) war ein US-amerikanischer Koch, Hausmeister und Künstler der Art brut. Sein erst nach seinem Tod entdecktes Lebenswerk, ein aus Alltagsgegenständen konstruierter Thronsaal mit dem Titel „The Throne of the Third Heaven of the Nations’ Millennium General Assembly“, gilt als eines der bedeutendsten religiösen Kunstwerke eines Amerikaners. Zusätzlich hinterließ er ein in einer bislang noch nicht entschlüsselten Schrift geschriebenes Notizbuch.

## Leben
James Hampton wurde 1909 in Elloree, South Carolina, geboren. Sein Vater war ein Gospel-Sänger und baptistischer Wanderprediger. 1928 verließ James seine Geburtsstadt und zog nach Washington, D.C., wo er in die Wohnung seines bereits dort lebenden älteren Bruders Lee einzog. Bis 1942 arbeitete er als Koch eines Schnellrestaurants. Nach drei Jahren im Dienst der United States Army Air Forces während des Zweiten Weltkriegs arbeitete er ab 1946 als Hausmeister im Nachtdienst bei der General Services Administration. Im Jahr 1948 starb sein Bruder.
1950 mietete er im Nordwesten von Washington, D.C. eine Garage an und begann dort mit seiner Arbeit am „Throne of the Third Heaven of the Nations’ Millennium General Assembly“. Am 4. November 1964 starb Hampton noch vor der Vollendung seines Werks an Magenkrebs. Er war nie verheiratet.
Einen Monat nach Hamptons Tod entdeckte der Vermieter der Garage, Meyer Wertlieb, den Thron und die anderen dazugehörigen Gegenstände. Wertlieb wusste, dass James Hampton in der Garage an etwas arbeitete, vor seinen Verwandten hielt Hampton sein Unterfangen aber gänzlich geheim. Der Thronsaal wurde von Wertlieb an zwei Käufer veräußert, die ihn anschließend dem „National Museum of American Art“ des Smithsonian Institutes spendeten. Im heutigen American Art Museum befindet sich der Thron in der ständigen Sammlung.  Zum ersten Mal wurde die Geschichte der Entdeckung des Throns einer breiten Öffentlichkeit durch eine Meldung in der Washington Post am 15. Dezember 1964 bekannt.

## The Throne of the Third Heaven of the Nations’ Millennium General Assembly
14 Jahre lang arbeitete James Hampton am zentralen Thron und den übrigen 176 zumeist strikt symmetrisch aufgebauten Gegenständen. Sicher auch aufgrund seiner eingeschränkten finanziellen Möglichkeiten griff er zur Konstruktion des christlich motivierten Gesamtkunstwerks auf Alltagsgegenstände wie Karton, alte Möbelstücke, Glühbirnen und Spiegel zurück, die er mit Hilfe von Kleber, Klebeband, Reißzwecken und Nägeln aneinander befestigte. Das charakteristische glitzernde Aussehen des Thronsaals ergibt sich aus der großen Menge Aluminium- und Goldfolie, mit denen die Objekte von Hampton verkleidet wurden. Der Name des Werks, „The Throne of the Third Heaven of the Nations’ Millennium General Assembly“ (deutsch: „Der Thron des dritten Himmels der allgemeinen Jahrtausend-Versammlung der Nationen“), findet sich in Hamptons Schreibschrift an diversen Gegenständen. Über dem Thron befindet sich gut sichtbar an einer Tafel der Leitspruch „FEAR NOT“ (deutsch: „Fürchte dich nicht“) aus 1 Mose 26,24b. Auch auf vielen anderen Gegenständen sind Zitate aus dem Neuen und Alten Testament zu entdecken, vor allem aus der Offenbarung des Johannes.

## The Book of the 7 Dispensations
James Hampton führte außerdem ein Notizbuch, dem er den Titel „The Book of the 7 Dispensations by St. James“ (deutsch: „Das Buch der 7 Befreiungen von St. James“) gab. Das 112-seitige Buch ist in einer bislang nicht entzifferten Schrift geschrieben und erinnert damit an das noch bekanntere Voynich-Manuskript oder den Codex Rohonczi. St. James war ein von Hampton selbst gewähltes Pseudonym, das auch an diversen Stellen im Manuskript auftaucht. Am Schluss jeder Seite des Skripts steht das Wort „REVELATION“ (deutsch: „Offenbarung“). Mit großer Wahrscheinlichkeit handelt es sich bei den Notizen daher um einen religiösen Text.  Hampton schrieb auch einige andere Texte in der Geheimschrift. Bemerkenswert ist dabei eine direkte Gegenüberstellung mit den Zehn Geboten in englischer Sprache. Allerdings sind die Schriftzeichen dieses Textes nicht identisch mit den im Notizbuch verwendeten und konnten ebenfalls noch nicht entziffert werden.

title: James Hampton (Künstler)

wikitext:
[[Datei:Smithsonian-Hamilton-Throne-2039.jpg|mini|„The Throne of the Third Heaven of the Nations’ Millennium General Assembly“, [[Smithsonian American Art Museum]]]]
'''James Hampton''' (* [[8. April]] [[1909]] in [[Elloree]], [[South Carolina]]; † [[4. November]] [[1964]] in [[Washington, D.C.]]) war ein [[Vereinigte Staaten von Amerika|US-amerikanischer]] [[Koch]], [[Hausmeister]] und [[Künstler]] der [[Art brut]]. Sein erst nach seinem Tod entdecktes Lebenswerk, ein aus Alltagsgegenständen konstruierter [[Thron]]saal mit dem Titel „The Throne of the Third Heaven of the Nations’ Millennium General Assembly“, gilt als eines der bedeutendsten religiösen Kunstwerke eines Amerikaners.<ref>{{internetquelle
|autor=Linton Weeks
|url=https://www.washingtonpost.com/wp-dyn/content/article/2005/12/09/AR2005120902199_pf.html
|sprache=Englisch
|titel=The Revelation of the Folk Artist
|werk=The Washington Post
|datum=10. Dezember 2005
|zugriff=26. Mai 2008
}}</ref> Zusätzlich hinterließ er ein in einer bislang noch nicht entschlüsselten [[Schrift]] geschriebenes Notizbuch.

== Leben ==

James Hampton wurde 1909 in Elloree, South Carolina, geboren. Sein Vater war ein [[Gospel]]-Sänger und [[Baptisten|baptistischer]] [[Wanderprediger]]. 1928 verließ James seine Geburtsstadt und zog nach Washington, D.C., wo er in die Wohnung seines bereits dort lebenden älteren Bruders Lee einzog. Bis 1942 arbeitete er als Koch eines Schnellrestaurants. Nach drei Jahren im Dienst der [[United States Army Air Forces]] während des [[Zweiter Weltkrieg|Zweiten Weltkriegs]] arbeitete er ab 1946 als Hausmeister im Nachtdienst bei der [[General Services Administration]]. Im Jahr 1948 starb sein Bruder.

1950 mietete er im Nordwesten von Washington, D.C. eine Garage an und begann dort mit seiner Arbeit am „Throne of the Third Heaven of the Nations’ Millennium General Assembly“. Am 4. November 1964 starb Hampton noch vor der Vollendung seines Werks an [[Magenkarzinom|Magenkrebs]]. Er war nie verheiratet.

Einen Monat nach Hamptons Tod entdeckte der Vermieter der Garage, Meyer Wertlieb, den Thron und die anderen dazugehörigen Gegenstände. Wertlieb wusste, dass James Hampton in der Garage an etwas arbeitete, vor seinen Verwandten hielt Hampton sein Unterfangen aber gänzlich geheim. Der Thronsaal wurde von Wertlieb an zwei Käufer veräußert, die ihn anschließend dem „National Museum of American Art“ des [[Smithsonian Institute]]s spendeten. Im heutigen [[American Art Museum]] befindet sich der Thron in der ständigen Sammlung. <!-- und wurde nach der Renovierung in x als erster Gegenstand wieder ausgestellt --> Zum ersten Mal wurde die Geschichte der Entdeckung des Throns einer breiten Öffentlichkeit durch eine Meldung in der [[Washington Post]] am 15. Dezember 1964 bekannt.

== The Throne of the Third Heaven of the Nations’ Millennium General Assembly ==

14 Jahre lang arbeitete James Hampton am zentralen Thron und den übrigen 176 zumeist strikt [[Symmetrie (Geometrie)|symmetrisch]] aufgebauten Gegenständen. Sicher auch aufgrund seiner eingeschränkten finanziellen Möglichkeiten griff er zur Konstruktion des [[Christliche Kunst|christlich motivierten Gesamtkunstwerks]] auf Alltagsgegenstände wie Karton, alte Möbelstücke, Glühbirnen und Spiegel zurück, die er mit Hilfe von Kleber, Klebeband, Reißzwecken und Nägeln aneinander befestigte. Das charakteristische glitzernde Aussehen des Thronsaals ergibt sich aus der großen Menge Aluminium- und Goldfolie, mit denen die Objekte von Hampton verkleidet wurden. Der Name des Werks, „The Throne of the Third Heaven of the Nations’ Millennium General Assembly“ (deutsch: „Der Thron des dritten Himmels der allgemeinen Jahrtausend-Versammlung der Nationen“), findet sich in Hamptons Schreibschrift an diversen Gegenständen. Über dem Thron befindet sich gut sichtbar an einer Tafel der Leitspruch „FEAR NOT“ (deutsch: „Fürchte dich nicht“) aus 1 Mose 26,24b. Auch auf vielen anderen Gegenständen sind Zitate aus dem [[Neues Testament|Neuen]] und [[Altes Testament|Alten Testament]] zu entdecken<!-- englischer Artikel: nur aus der Offenbarung??? -->, vor allem aus der [[Offenbarung des Johannes]]. <!-- Objekte links und rechts (von wo aus gesehen?) -->

== The Book of the 7 Dispensations ==

James Hampton führte außerdem ein Notizbuch, dem er den Titel „The Book of the 7 Dispensations by St. James“ (deutsch: „Das Buch der 7 Befreiungen von St. James“) gab. Das 112-seitige Buch ist in einer bislang nicht entzifferten Schrift geschrieben und erinnert damit an das noch bekanntere [[Voynich-Manuskript]] oder den [[Codex Rohonczi]]. St. James war ein von Hampton selbst gewähltes [[Pseudonym]], das auch an diversen Stellen im Manuskript auftaucht. Am Schluss jeder Seite des Skripts steht das Wort „REVELATION“ (deutsch: „Offenbarung“). Mit großer Wahrscheinlichkeit handelt es sich bei den Notizen daher um einen religiösen Text. <!-- Übersetzung der Offenbarung des Johannes --> Hampton schrieb auch einige andere Texte in der Geheimschrift. Bemerkenswert ist dabei eine direkte Gegenüberstellung mit den [[Zehn Gebote]]n in englischer Sprache. Allerdings sind die Schriftzeichen dieses Textes nicht identisch mit den im Notizbuch verwendeten und konnten ebenfalls noch nicht entziffert werden.

== Weblinks ==
{{Commonscat|James Hampton (artist)|James Hampton}}
* [http://www.geocities.ws/ctesibos/hampton/index.html Deciphering James Hampton's Secret Writing] (englisch)

== Einzelnachweise ==

<references />

{{Normdaten|TYP=p|GND=128896787|LCCN=nr/98/15867|VIAF=15834357}}

{{SORTIERUNG:Hampton, James}}
[[Kategorie:Künstler (Art brut)]]
[[Kategorie:Bildender Künstler (Vereinigte Staaten)]]
[[Kategorie:US-Amerikaner]]
[[Kategorie:Geboren 1909]]
[[Kategorie:Gestorben 1964]]
[[Kategorie:Mann]]

{{Personendaten
|NAME=Hampton, James
|ALTERNATIVNAMEN=
|KURZBESCHREIBUNG=US-amerikanischer Künstler
|GEBURTSDATUM=8. April 1909
|GEBURTSORT=[[Elloree]], [[South Carolina]]
|STERBEDATUM=4. November 1964
|STERBEORT=[[Washington, D.C.]]
}}


text:
# Mo' Better Blues
Mo' Better Blues (br: Mais e Melhores Blues) é um filme americano de drama lançado em 1990, dirigido por Spike Lee e estrelado por Denzel Washington, Spike Lee e Wesley Snipes.

## Sinopse
Bleek Gilliam nunca sonhou em ser músico, mas seus pais insistiam para que ele não parasse de estudar trompete, fazendo com que ele deixasse de lado as brincadeiras da infância e os amigos. Bleek torna-se um trompetista de sucesso e forma a sua própria banda de jazz. A personalidade difícil de Bleek somada à má administração da banda leva o quarteto a vários problemas.

## Controvérsia sobre estereótipos
Pelos personagens Moe e Josh Flatbush como donos do bar, Spike Lee atraiu a ira da Liga Antidifamação, da B'nai B'rith e de outras organizações judaicas. A Liga Antidifamação alegou que as caracterizações dos donos da casa noturna "revelam uma forma antiga e altamente perigosa de estereótipos anti-semitas", e que, "É decepcionante que logo Spike Lee - que tem grande parte do seu sucesso ligado aos seus esforços em derrubar estereótipos e preconceitos raciais - tenha aplicado o mesmo tipo de tática que supostamente deplora ".
Lee finalmente respondeu em um editorial no The New York Times, alegando "dois pesos, duas medidas" às acusações antissemitas, sendo que as representações negativas de afro-americanos é uma história de longa data no cinema.

## Elenco[4]
- Denzel Washington — Bleek Gilliam
- Spike Lee — Giant
- Wesley Snipes — Shadow Henderson
- Giancarlo Esposito — Left Hand Lacey
- Robin Harris — Butterbean Jones
- Joie Lee — Indigo Downes
- Bill Nunn — Bottom Hammer
- John Turturro — Moe Flatbush
- Dick Anthony Williams — Big Stop Williams
- Cynda Williams — Clarke Bentancourt
- Nicholas Turturro — Josh Flatbush
- Jeff 'Tain' Watts — Rhythm Jones
- Samuel L. Jackson — Madlock
- Leonard L. Thomas — Rod
- Charlie Murphy — Eggy
- Coati Mundi - Roberto

title: Mo' Better Blues

wikitext:
{{Info/Filme
 |título      = Mo' Better Blues
 |título-or   =
 |título-bra  = Mais e Melhores Blues
 |título-prt  =
 |imagem      = Ficheiro:Mo' Better Blues.jpeg
 |imagem_tamanho = 250px
 |imagem_legenda =
 |ano         = [[1990]]
 |duração     =
 |idioma      = [[Língua inglesa|Inglês]]
 |orçamento   =
 |receita     =
 |país        = {{USA|1=Cinema|2=dos}}
 |direção     =	[[Spike Lee]]
 |produção    =
 |roteiro     =
 |elenco      = [[Denzel Washington]]
Spike Lee
[[Wesley Snipes]]
[[Giancarlo Esposito]]
 |música      =
 |cinematografia =
 |edição      =
 |estúdio     =
 |distribuição =
 |lançamento  =
 |género      = [[Drama]]
 |código-IMDB =
 |tipo        =
 |cor-pb      = cor
 |precedido_por =
 |seguido_por   =
}}
'''Mo' Better Blues''' ([[Brasil|br]]: '''Mais e Melhores Blues''') é um [[filme]] [[Estados Unidos|americano]] de [[drama]] lançado em [[1990]], dirigido por [[Spike Lee]] e estrelado por [[Denzel Washington]], [[Spike Lee]] e [[Wesley Snipes]].<ref>{{citar web|URL=https://www.latimes.com/archives/la-xpm-1990-08-03-ca-987-story.html|título=Blues trumpet|autor=Sheila Benson|data=3 de agosto de 1990|publicado=LATimes|acessodata=2 de maio de 2020}}</ref>

== Sinopse ==
Bleek Gilliam nunca sonhou em ser músico, mas seus pais insistiam para que ele não parasse de estudar trompete, fazendo com que ele deixasse de lado as brincadeiras da infância e os amigos. Bleek torna-se um trompetista de sucesso e forma a sua própria banda de jazz. A personalidade difícil de Bleek somada à má administração da banda leva o quarteto a vários problemas.

== Controvérsia sobre estereótipos ==
Pelos personagens Moe e Josh Flatbush como donos do bar, Spike Lee atraiu a ira da Liga Antidifamação, da B'nai B'rith e de outras organizações judaicas. A Liga Antidifamação alegou que as caracterizações dos donos da casa noturna "revelam uma forma antiga e altamente perigosa de estereótipos anti-semitas", e que, "É decepcionante que logo Spike Lee - que tem grande parte do seu sucesso ligado aos seus esforços em derrubar estereótipos e preconceitos raciais - tenha aplicado o mesmo tipo de tática que supostamente deplora ".<ref>{{citar web|URL=https://www.nytimes.com/1990/08/16/movies/critic-s-notebook-spike-lee-s-jews-passage-benign-cliche-into-bigotry.html|título=Critic's Notebook|autor=Caryn James|data=16 de agosto de 1990|publicado=NYTimes|acessodata=2 de maio de 2020}}</ref>

Lee finalmente respondeu em um editorial no The New York Times, alegando "dois pesos, duas medidas" às acusações antissemitas, sendo que as representações negativas de afro-americanos é uma história de longa data no cinema.<ref>{{citar web|URL=https://archive.nytimes.com/www.nytimes.com/library/film/082290lee-editorial.html|título=I Am Not an Anti-Semite|autor=Spike Lee|data=22 de agosto de 1990|publicado=NYTimes|acessodata=2 de maio de 2020}}</ref>

== Elenco<ref>{{citar web|URL=https://www.britannica.com/topic/Mo-Better-Blues|título=Mo-Better-Blues|autor=|data=|publicado=Brittanica|acessodata=2 de maio de 2020}}</ref> ==
* [[Denzel Washington]] — Bleek Gilliam
* [[Spike Lee]] — Giant
* [[Wesley Snipes]] — Shadow Henderson
* [[Giancarlo Esposito]] — Left Hand Lacey
* [[Robin Harris]] — Butterbean Jones
* [[Joie Lee]] — Indigo Downes
* [[Bill Nunn]] — Bottom Hammer
* [[John Turturro]] — Moe Flatbush
* [[Dick Anthony Williams]] — Big Stop Williams
* [[Cynda Williams]] — Clarke Bentancourt
* [[Nicholas Turturro]] — Josh Flatbush
* [[Jeff 'Tain' Watts]] — Rhythm Jones
* [[Samuel L. Jackson]] — Madlock
* [[Leonard L. Thomas]] — Rod
* [[Charlie Murphy]] — Eggy
* [[Coati Mundi]] - Roberto

{{referências}}

== Ligações externas ==
* {{imdb título|0100168}}
* {{Amg movie|32975|Mo' Better Blues}}

{{esboço-filme}}

[[Categoria:Filmes dos Estados Unidos de 1990]]
[[Categoria:Filmes de drama dos Estados Unidos]]
[[Categoria:Filmes da Universal Pictures]]
[[Categoria:Filmes em língua inglesa]]
[[Categoria:Filmes sobre música]]
[[Categoria:Filmes sobre afro-americanos]]
{{Controle de autoridade}}

title: Mo' Better Blues

No Brasil: Mais e Melhores Blues

title: Estados Unidos · 1990 • cor •

Género: drama

Direção: Spike Lee

Elenco: Denzel Washington · Spike Lee · Wesley Snipes · Giancarlo Esposito

Idioma: inglês


text:
# Band on the Run (singolo)
Band on the Run è la canzone di Paul McCartney e Wings che dà il titolo al loro album omonimo del 1973, che raggiunse la prima posizione nella Billboard Hot 100, nella Billboard Canadian Hot 100 e in Nuova Zelanda, la terza nella Official Singles Chart e la settima nei Paesi Bassi.

## Il brano
Il brano si articola in tre parti distinte che ne creano la struttura peculiare. Il testo parla di libertà e fuga dalla mancanza di essa: la storia raccontata riguarda un gruppo musicale confinato in una prigione che poi fugge.
La prima parte (fino a 1:18) è soffice e melodica. Il cantante si lamenta di essere lasciato in una stanza per sempre da solo, senza la possibilità di vedere altre persone, come sua madre.
La seconda parte (fino a 2:05) presenta anche la batteria e la chitarra più incisive. Il testo dice che pur di scappare, il protagonista avrebbe dato tutto. George Harrison involontariamente contribuì con il verso "If we ever get out of here" (se mai usciremo di qui), pronunciato durante una delle tante riunioni d'affari dei Beatles.
La terza parte, stabile per tutto il resto del pezzo, è di fatto quella principale. Introdotta da un potente stacco di fiati, è retta dall'accompagnamento in 4/4 della chitarra acustica, su cui si innestano (dopo quattro battute in solitaria dello strumento sull'alternanza di accordi Do maggiore-Fa maggiore settima)la sezione ritmica basso/batteria e il canto. Qui si racconta del gruppo che fugge e si dà alla macchia. Le persone nella città cercano dappertutto, ma mai nessuno li troverà ("but they will never be found").
La versione data alla radio in America nel 1974 era più breve e durava in totale 3 minuti e 50 secondi, invece degli originali 5:09. Tale differenza era dovuta alla rimozione della seconda parte.

## Registrazione
La canzone fu registrata a Lagos (15 agosto-23 settembre 1973), con le sovraincisioni dell'orchestra e dei fiati aggiunte a Londra in ottobre. McCartney suonò chitarra acustica ed elettrica, batteria, basso e pianoforte elettrico, Denny Laine la chitarra elettrica e Linda McCartney il sintetizzatore Moog.

## Tracce
1. Band on the Run (Paul McCartney) - 3:50 (versione radio)
2. Nineteen Hundred and Eighty-Five (Paul McCartney) - 5:29

## Cover
- Band on the Run è stata registrata nel 2007 dai Foo Fighters come loro contributo all'album compilation Radio 1. Established 1967. Il disco, creato per celebrare il 40º anniversario della BBC Radio 1, contiene diverse cover di brani trasmessi nei quarant'anni di trasmissione della radio, Band on the Run fu scelta come brano rappresentativo per il 1974.
- Il 1º giugno 2008, McCartney è stato raggiunto sul palco dal cantante e leader dei Foo Fighters Dave Grohl per eseguire la canzone durante un concerto celebrativo a Liverpool.[6] Grohl ha suonato la chitarra e cantato il coro in Band on the Run e poi ha suonato la batteria in Back in the U.S.S.R. e I Saw Her Standing There.
- Tori Amos eseguiva il brano durante il suo tour Plugged '98.[7]
- La sezione secondaria della canzone, quella con i sintetizzatori, dal min. 1:33 al min. 1:48, è stata campionata nel brano Cutting Rhythms di Tone Lōc sull'album Lōc-ed After Dark. Invece la sezione iniziale è stata campionata nella canzone Brown Girl di Amanda Diva per il suo EP Life Experience.

title: Band on the Run (singolo)

wikitext:
{{Album
|titolo = Band on the Run
|artista = Paul McCartney
|artista2 = Wings
|voce artista2 = Wings (gruppo musicale)
|tipo = Singolo
|giornomese = 28 giugno
|anno = 1974
|durata = 5:09
|album di provenienza = [[Band on the Run]]
|genere = Pop
|genere2 = Pop rock
|genere3 = Blues rock
|etichetta = [[Apple Records]]
|produttore =
|registrato =
|formati = [[7"]]
|note = n. 1 {{Bandiera|USA}}
n. 3 {{Bandiera|GBR}}
|numero dischi d'oro = {{Certificazione disco|GBR|oro|singolo|400000|{{BPI|704-1142-1|accesso = 7 luglio 2016}}}}{{Certificazione disco|USA|oro|singolo|500000|{{RIAA|Paul Mc Cartney & Wings|opera = Band on the Run|accesso = 7 luglio 2016}}}}
|precedente = [[Jet (Wings)|Jet]]
|anno precedente = 1974
|successivo = [[Junior's Farm]]
|anno successivo = 1974
}}
'''''Band on the Run''''' è la canzone di [[Paul McCartney]] e [[Wings (gruppo musicale)|Wings]] che dà il titolo al loro [[Band on the Run|album omonimo]] del 1973, che raggiunse la prima posizione nella [[Billboard Hot 100]], nella [[Billboard Canadian Hot 100]] e in Nuova Zelanda, la terza nella [[Official Singles Chart]] e la settima nei Paesi Bassi.

== Il brano ==
Il brano si articola in tre parti distinte che ne creano la struttura peculiare. Il testo parla di libertà e fuga dalla mancanza di essa: la storia raccontata riguarda un gruppo musicale confinato in una prigione che poi fugge.

La prima parte (fino a 1:18) è soffice e melodica. Il cantante si lamenta di essere lasciato in una stanza per sempre da solo, senza la possibilità di vedere altre persone, come sua madre.

La seconda parte (fino a 2:05) presenta anche la batteria e la chitarra più incisive. Il testo dice che pur di scappare, il protagonista avrebbe dato tutto. [[George Harrison]] involontariamente contribuì con il verso "If we ever get out of here" (se mai usciremo di qui), pronunciato durante una delle tante riunioni d'affari dei [[Beatles]].<ref>{{Cita web
|url=https://www.bbc.co.uk/radio2/soldonsong/songlibrary/bandontherun.shtml |titolo=BBC - Radio 2 - Sold On Song - Song Library - Band On The Run |editore=[[BBC]] |accesso=21 marzo 2009 |cognome=|nome=
}}</ref>

La terza parte, stabile per tutto il resto del pezzo, è di fatto quella principale. Introdotta da un potente stacco di fiati, è retta dall'accompagnamento in 4/4 della chitarra acustica, su cui si innestano (dopo quattro battute in solitaria dello strumento sull'alternanza di accordi Do maggiore-Fa maggiore settima)la sezione ritmica basso/batteria e il canto. Qui si racconta del gruppo che fugge e si dà alla macchia. Le persone nella città cercano dappertutto, ma mai nessuno li troverà ("but they will never be found").<ref>Allen J. Wiener, ''The Beatles: The Ultimate Recording Guide'' terza edizione rivisitata (Holbrook, Massachusetts: Bob Adams Press, 1994), 396.</ref>

La versione data alla radio in America nel 1974 era più breve e durava in totale 3 minuti e 50 secondi, invece degli originali 5:09. Tale differenza era dovuta alla rimozione della seconda parte.

== Registrazione ==
La canzone fu registrata a [[Lagos]] (15 agosto-23 settembre 1973), con le sovraincisioni dell'[[orchestra]] e dei [[Ottoni (musica)|fiati]] aggiunte a [[Londra]] in ottobre. [[Paul McCartney|McCartney]] suonò [[chitarra acustica]] ed [[chitarra elettrica|elettrica]], [[batteria (strumento musicale)|batteria]], [[basso elettrico|basso]] e [[pianoforte elettrico]], [[Denny Laine]] la chitarra elettrica e [[Linda McCartney]] il [[Moog|sintetizzatore Moog]]<ref>Luca Perasi, Paul McCartney: Recording Sessions (1969-2011), 2012.ISBN 978-88-910143-9-9</ref>.

== Tracce ==
# ''Band on the Run'' (Paul McCartney) - 3:50 (versione radio)
# ''[[Nineteen Hundred and Eighty-Five]]'' (Paul McCartney) - 5:29

== Cover ==
* ''Band on the Run'' è stata registrata nel 2007 dai [[Foo Fighters]] come loro contributo all'album compilation ''[[Radio 1. Established 1967]]''. Il disco, creato per celebrare il 40º anniversario della [[BBC Radio 1]], contiene diverse cover di brani trasmessi nei quarant'anni di trasmissione della radio, ''Band on the Run'' fu scelta come brano rappresentativo per il 1974.
* Il 1º giugno 2008, McCartney è stato raggiunto sul palco dal cantante e leader dei [[Foo Fighters]] [[Dave Grohl]] per eseguire la canzone durante un concerto celebrativo a [[Liverpool]].<ref>{{Cita web
|url=http://www.nme.com/news/paul-mccartney/37018 |titolo=Paul McCartney watched by Yoko Ono in Liverpool as Dave Grohl helps out |editore=[[New Musical Express]] |accesso=21 marzo 2009}}</ref> Grohl ha suonato la chitarra e cantato il coro in ''Band on the Run'' e poi ha suonato la batteria in ''[[Back in the U.S.S.R.]]'' e ''[[I Saw Her Standing There]]''.
* [[Tori Amos]] eseguiva il brano durante il suo tour Plugged '98.<ref>{{cita web |url=http://www.hereinmyhead.com/collect/beesides/band.html |titolo=Copia archiviata |accesso=9 luglio 2011 |urlmorto=sì |urlarchivio=https://web.archive.org/web/20020615005521/http://www.hereinmyhead.com/collect/beesides/band.html |dataarchivio=15 giugno 2002 }}</ref>
* La sezione secondaria della canzone, quella con i sintetizzatori, dal min. 1:33 al min. 1:48, è stata campionata nel brano ''Cutting Rhythms'' di [[Tone Lōc]] sull'album ''[[Lōc-ed After Dark]]''. Invece la sezione iniziale è stata campionata nella canzone ''Brown Girl'' di [[Amanda Diva]] per il suo EP ''[[Life Experience (album)|Life Experience]]''.

== Note ==
<references/>

== Collegamenti esterni ==
* {{Collegamenti esterni}}

{{Paul McCartney}}
{{Band on the Run}}
{{Portale|rock}}

[[Categoria:Singoli al numero uno in Canada]]
[[Categoria:Singoli al numero uno in Nuova Zelanda]]
[[Categoria:Singoli al numero uno negli Stati Uniti d'America]]
[[Categoria:Brani musicali sul carcere]]

title: Band on the Run · singolo discografico

Artista: Paul McCartney, Wings

Pubblicazione: 28 giugno 1974

Album di provenienza: Band on the Run

Genere: Pop · Pop rock · Blues rock

Etichetta: Apple Records

title: Certificazioni

Dischi d'oro: Regno Unito · (vendite: 400 000+) · Stati Uniti · (vendite: 500 000+)

title: Paul McCartney - cronologia

Paul McCartney - cronologia: Singolo precedente · Jet(1974)Singolo successivo · Junior's Farm(1974)


text:
# Науковий расизм
Теорія расових ознак людей (ентнічних груп або цілих народів), які мають вплив на їхню історію, культуру та загальний рівень розвитку; терміни, використовувані критиками для опису використання наукових методів і гіпотез для вирішення расових питань.. В основу расової теорії покладені природні знання про відмінність людських рас, що накопичились за весь час існування людства.

## Витоки наукового расизму
Не зважаючи на те, що расову теорію вперше було сформована не більше як півтора сторіччя тому, людство ґрунтовно усвідомило поділ на раси значно раніше, але довго не могли пояснити причини цих відмінностей. Наприклад, у міфах древніх греків виникнення людей з чорною шкірою пояснювалося необережністю сина бога Геліоса Фаєтона, що на сонячній колісниці так наблизився до Землі, що обпік білих людей, що стояли на ній. Грецькі філософи в поясненнях причин виникнення рас велике значення додавали клімату. Величезне значення у формуванні сучасної расової теорії мала епоха колоніалізму, коли європейці тісно зіштовхнулися з негроїдними народами Африки та індіанськими племенами Американського континенту. Тоді європейські колонізатори усвідомили, що ці народи перебувають на нижчому щаблі розвитку, ніж вони самі. Однією з причин, якими білі колонізатори пояснювали свою зверхність над інородними племенами, була їхня расова неповноцінність.

## Антропологія і расова теорія
Одними з найбільш відомих теорій стосовно рас: антропологічно расова теорія та критична расова теорія. Сьогодні на Землі існує три основні раси — європеоїдна, негроїдна та монголоїдна, також існують раси - пігмеїв, капоїдна раса і бушменів, американоїдів і австралоїдів. Змішані раси виникають після змішаних шлюбів.

Расовий поділ на основні раси вперше було запропоновано французьким медиком та мандрівником Франсуа Берньє в 1684 році.
Між сучасними расами окрім зовнішніх відмінностей є також багато інших дуже важливих морфофізіологічних відмінностей. Так раси відрізняються розміром геніталій, розміром очей, структурою волосся і кісток, кількістю еритроцитів, життєвою ємкістю легень, частотою пульсу, складом слини і вушної сірки,особливостями будови тазу, певними ознаками в будові зубів, тривалістю вагітності, рівнем інтелекту, частотою виникнення різних хвороб, особливостями будови черепа, розміром мозку та багатьма іншими ознаками.

## Історія расової теорії
Вагомий внесок у становлення сучасної теорії був зроблений вченими-антропологами наприкінці XIX — на початку XX століття. Саме на цей період припадає життя та діяльність видатних діячів цієї галузі, серед яких Жозеф Гобіно, Х'юстон Стюарт Чемберлен, Ріхард Вагнер та відомий німецький філософ Фрідріх Ніцше.
Критична расова теорія була вперше офіційно висунута у 1989 році, хоча перші інтелектуальні витоки сягають 1960-70-х рр. Деякі теоретики критичної расової теорії говорять про те, що раса - це штучна асоціація, тобто соціальна структура, кореляція між набором фізичних характеристик, що включають колір шкіри, певні риси обличчя та текстуру волосся, уявний набір психологічних і поведінкових тенденцій, які сприймаються як позитивні чи негативні, хороші чи погані. Такі асоціації були створені та підтримувались домінуючими групами для того, щоб виправдати гноблення, приниження інших груп на основі уявної неповноцінності, схильності до аморальної поведінки, або нездатності до самоврядування.
Але найвагоміший вклад у розвиток європейської расової теорії зробив німецький антрополог Ганс Гюнтер. За теорією Гюнтера кожна раса має певні здібності до розумової та фізичної праці, або навпаки — задатки до лінощів та неуцтва. Основними критеріями, за якими цей вчений визначав приналежність певної людини до якого-небудь расового типу були пропорції черепа, колір волосся та очей та пігментація шкіри. Також важливими критеріями у теорії Гюнтера є зріст та пропорційність анатомічної будови тіла.
За такими критеріями вчений класифікував основні типи європеоїдної раси:
- Нордична раса;
- Динарська раса;
- Середземноморська раса;
- Альпійська раса;
- Фальська раса;
- Біломорсько-балтійська раса.

Найбільше значення серед усіх європейців Ганс Гюнтер надавав Нордичній расі, оскільки вважав нордидів найдосконалішим расовим типом людини, хоча іншим расовим типам європейців також надавалося велике значення.
Повним же протиставленням Європеоїдам Гюнтер вважав "семітів" (середземноморська раса), яких було визнано «нижчою расою», тобто расою, що знаходиться набагато нижче за потенційним рівнем розвитку.
Класифікація основних расових типів Європи за Отто Рехе:
- Нордична раса
- Фальська раса
- Західноєвропейська раса
- Динарська раса
- Східноєвропейська раса
- Східно-балтійська раса

## Расова краніологія та наука про раси
Расова краніологія була актуальною впродовж 1940-х років, і стала головним напрямком расової науки нацистської Німеччини. Та після війни концепція раси та наука, яка її вивчала, були відкинуті науковцями та широкими верствами суспільства. «Нова фізична антропологія» запропонувала заміну застарілих типологічних, вузьких класифікацій раси на більш ліберальну дарвінівську концепцію «населення», що розвивається.

title: Науковий расизм

wikitext:
{{unibox}}

'''Теорія расових ознак людей''' ([[Етнічна група|ентнічних груп]] або цілих [[народ]]ів), які мають вплив на їхню історію, культуру та загальний рівень розвитку; терміни, використовувані критиками для опису використання наукових методів і [[Гіпотеза|гіпотез]] для вирішення расових питань.<ref>Ostensibly scientific": cf. Adam Kuper, Jessica Kuper (eds.), The social science encyclopedia (1996), «Racism», p. 716: «This [sc. scientific] racism entailed the use of 'scientific techniques', to sanction the belief in European and American racial superiority»; Routledge Encyclopedia of Philosophy: Questions to sociobiology (1998), «Race, theories of», p. 18: «Its exponents [sc. of scientific racism] tended to equate race with species and claimed that it constituted a scientific explanation of human history»; Terry Jay Ellingson, The myth of the noble savage (2001), 147ff. «In scientific racism, the racism was never very scientific; nor, it could at least be argued, was whatever met the qualifications of actual science ever very racist» (p. 151); Paul A. Erickson, Liam D. Murphy, A History of Anthropological Theory (2008), p. 152: «Scientific racism: Improper or incorrect science that actively or passively supports racism».</ref>. В основу расової теорії покладені природні знання про відмінність [[Раса|людських рас]], що накопичились за весь час існування людства.<ref>{{Cite news|url=https://www.anthroencyclopedia.com/entry/race-and-racism|title=Race and racism|last=Bangstad|first=Sindre|last2=Fuentes|first2=Agustín|date=2023-11-30|language=en|work=The Open Encyclopedia of Anthropology|access-date=2025-03-03}}</ref>

== Витоки наукового расизму ==
Не зважаючи на те, що расову теорію вперше було сформована не більше як півтора сторіччя тому, людство ґрунтовно усвідомило поділ на раси значно раніше, але довго не могли пояснити причини цих відмінностей. Наприклад, у міфах древніх греків виникнення людей з чорною шкірою пояснювалося необережністю сина бога Геліоса Фаєтона, що на сонячній колісниці так наблизився до Землі, що обпік білих людей, що стояли на ній. Грецькі філософи в поясненнях причин виникнення рас велике значення додавали клімату. Величезне значення у формуванні сучасної расової теорії мала епоха [[Колоніалізм|колоніалізму]], коли європейці тісно зіштовхнулися з негроїдними народами Африки та індіанськими племенами [[Америка|Американського континенту]]. Тоді європейські колонізатори усвідомили, що ці народи перебувають на нижчому щаблі розвитку, ніж вони самі. Однією з причин, якими білі колонізатори пояснювали свою зверхність над інородними племенами, була їхня расова неповноцінність.

== Антропологія і расова теорія ==
Одними з найбільш відомих теорій стосовно рас: ''антропологічно расова теорія'' та ''критична расова теорія''. Сьогодні на Землі існує три основні раси — [[Європеоїдна раса|європеоїдна]], [[Негроїдна раса|негроїдна]] та [[Монголоїдна раса|монголоїдна]], також існують раси - [[Пігмеї (раса)|пігмеїв]], капоїдна раса<ref>{{Cite web |url=https://vue.gov.ua/%D0%9A%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D1%97%D0%B4%D0%BD%D0%B0_%D1%80%D0%B0%D1%81%D0%B0 |title=Капоїдна раса |website=ВУЕ |language=uk |access-date=2025-03-03}}</ref> і [[Бушмени|бушменів]], американоїдів і [[Австралоїдна раса|австралоїдів]].<ref>{{Cite web |url=https://dovidka.biz.ua/tsikavi-fakti-pro-rasi/ |title=Цікаві факти про раси |last=Джи) |first=J. G. (Джей |date=2016-03-22 |website=Dovidka.biz.ua |language=uk |access-date=2025-03-03}}</ref> Змішані раси виникають після змішаних шлюбів.

Расовий поділ на основні раси вперше було запропоновано французьким медиком та мандрівником [[Франсуа Берньє]] в [[1684]] році.<ref>{{Cite web |url=https://www.penn.museum/sites/morton/craniology.php |title=Craniology History {{!}} Morton Crania Collection - Penn Museum |website=www.penn.museum |access-date=2025-03-03}}</ref>{{center|'''Дівчата-представниці трьох основних рас'''}}

{| class="toccolours"
|-
|[[Файл:Lucy_Merriam.jpg|145px|]]
|[[Файл:IMG yapchensing.JPG|150px|]]
|[[Файл:Ati woman.jpg|250px|]]
|-
|
'''Європеоїдна'''
|
'''Монголоїдна'''
|
'''Негроїдна'''
|}

Між сучасними расами окрім зовнішніх відмінностей є також багато інших дуже важливих морфофізіологічних відмінностей. Так раси відрізняються розміром геніталій, розміром очей, структурою волосся і кісток, кількістю еритроцитів, життєвою ємкістю легень, частотою пульсу, складом слини і вушної сірки,особливостями будови тазу, певними ознаками в будові зубів, тривалістю вагітності, рівнем інтелекту, частотою виникнення різних хвороб, особливостями будови черепа, розміром мозку та багатьма іншими ознаками.<ref name=":0">{{Cite web |url=https://www.penn.museum/sites/morton/craniology.php |title=Craniology History {{!}} Morton Crania Collection - Penn Museum |website=www.penn.museum |access-date=2025-03-03}}</ref>

== Історія расової теорії ==
Вагомий внесок у становлення сучасної теорії був зроблений вченими-антропологами наприкінці XIX — на початку XX століття. Саме на цей період припадає життя та діяльність видатних діячів цієї галузі, серед яких [[Жозеф Артюр де Гобіно|Жозеф Гобіно]], [[Х'юстон Стюарт Чемберлен]], [[Ріхард Вагнер]] та відомий німецький філософ [[Фрідріх Ніцше]].

Критична расова теорія була вперше офіційно висунута у 1989 році, хоча перші інтелектуальні витоки сягають 1960-70-х рр. Деякі теоретики критичної расової теорії говорять про те, що раса - це штучна асоціація, тобто соціальна структура, кореляція між набором фізичних характеристик, що включають колір шкіри, певні риси обличчя та текстуру волосся, уявний набір психологічних і поведінкових тенденцій, які сприймаються як позитивні чи негативні, хороші чи погані. Такі асоціації були створені та підтримувались домінуючими групами для того, щоб виправдати гноблення, приниження інших груп на основі уявної неповноцінності, схильності до аморальної поведінки, або нездатності до самоврядування.<ref>{{Cite web |url=https://www.britannica.com/topic/critical-race-theory/Basic-tenets-of-critical-race-theory |title=Critical race theory - Racism, Oppression, Inequality {{!}} Britannica |date=2025-01-31 |website=www.britannica.com |language=en |access-date=2025-03-03}}</ref>
[[Файл:Bundesarchiv Bild 183-1989-0912-500, Prof. Hans Günther.jpg|міні|праворуч|250пкс|[[Ганс Гюнтер]]]]
Але найвагоміший вклад у розвиток європейської расової теорії зробив німецький антрополог [[Ганс Гюнтер]]. За теорією Гюнтера кожна раса має певні здібності до розумової та фізичної праці, або навпаки — задатки до лінощів та неуцтва. Основними критеріями, за якими цей вчений визначав приналежність певної людини до якого-небудь расового типу були пропорції черепа, колір волосся та очей та пігментація шкіри. Також важливими критеріями у теорії Гюнтера є зріст та пропорційність анатомічної будови тіла.
За такими критеріями вчений класифікував основні типи європеоїдної раси:
* [[Нордична раса]];
* [[Динарська раса]];
* [[Середземноморська раса]];
* [[Альпійська раса]];
* [[Фальська раса]];
* [[Біломорсько-балтійська раса]].
Найбільше значення серед усіх європейців [[Ганс Гюнтер]] надавав Нордичній расі, оскільки вважав нордидів найдосконалішим расовим типом людини, хоча іншим расовим типам європейців також надавалося велике значення.

Повним же протиставленням [[Європеоїдна раса|Європеоїдам]] Гюнтер вважав "семітів" ([[середземноморська раса]]), яких було визнано «нижчою расою», тобто расою, що знаходиться набагато нижче за потенційним рівнем розвитку.

Класифікація основних расових типів Європи за Отто Рехе:

* [[Нордична раса]]
* Фальська раса
* Західноєвропейська раса
* Динарська раса
* Східноєвропейська раса
* Східно-балтійська раса

== Расова краніологія та наука про раси ==
Расова [[краніологія]] була актуальною впродовж 1940-х років, і стала головним напрямком расової науки нацистської Німеччини. Та після війни концепція раси та наука, яка її вивчала, були відкинуті науковцями та широкими верствами суспільства. «Нова фізична антропологія» запропонувала заміну застарілих типологічних, вузьких класифікацій раси на більш ліберальну дарвінівську концепцію «населення», що розвивається.<ref name=":0" />

== Див. також ==
* [[Антропологія]]
* [[Вибраний народ]]
* [[Етнічна антропологія]]
* [[Євгеніка]]
* [[Раса]]
* [[Раси України]]
* [[Егон фон Айкштедт]]

== Посилання ==
* [[Іван Якович Франко|Іван Франко.]][[iarchive:Race.Nation.Heroes| Раса. Нація. Герої (аудіокнига).]] [[НТШ]]  — 1899. [http://elib.nplu.org/view.html?id=6693 НБУ] {{ref-gl}}

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Authority control}}

{{Раси}}
{{DEFAULTSORT:Расова теорія}}
[[Категорія:Фізична антропологія]]

Значима особа: Франсуа Берньє, Роберт Бойль, Henri de Boulainvilliersd, Richard Bradleyd і Henry Home, Lord Kamesd


text:
# نمایشنامه انتقادی چاپلین
نمایشنامه انتقادی چاپلین (به انگلیسی: The Chaplin Revue) شامل سه فیلم کوتاه و صامت زندگی سگی، دوش‌فنگ، زائر به کارگردانی چارلی چاپلین و تولید سال ۱۹۵۹ می‌باشد. چاپلین روی این سه فیلم، موسیقی متن قرار داد و پشت صحنه‌های آن را هم به فیلم اضافه کرد.

title: نمایشنامه انتقادی چاپلین

wikitext:
{{جعبه فیلم
 | عنوان         = نمایشنامه انتقادی چاپلین
 | تصویر         =ChaplinRevue.jpg
 |عرض تصویر      =
 | زیرنویس       =
 | کارگردان      = [[چارلی چاپلین]]
 | تهیه‌کننده      =
 | مجری سه بعدی   =
 | نویسنده       =
 | بازیگران      = چارلی چاپلین
 | موسیقی        =
 | فیلمبرداری     =
 | تدوین         = <nowiki>پل دیویس</nowiki>{{سخ}}<nowiki>درک پارسونز</nowiki>
 | راوی          =
 | توزیع‌کننده    = [[یونایتد آرتیستس]]
 | انتشار        = ۱ سپتامبر ۱۹۵۹
 | استودیو       =
 | مدت           = ۱۱۹
 | زبان          = [[زبان انگلیسی|انگلیسی]]
 | کشور          = [[انگلستان]]{{سخ}}[[ایالات متحده آمریکا]]
 | بودجه         =
 | فروش          =
 | پس_از         =
 | پیش_از        =
 | وب‌گاه         =
 | جایزه‌ها       =
}}
'''نمایشنامه انتقادی چاپلین''' {{انگلیسی|The Chaplin Revue}} شامل سه فیلم کوتاه و صامت ''[[زندگی سگی (فیلم ۱۹۱۸)|زندگی سگی]]''، ''[[دوش‌فنگ (فیلم)|دوش‌فنگ]]''، ''[[زائر (فیلم ۱۹۲۳)|زائر]]'' به کارگردانی [[چارلی چاپلین]] و تولید سال ۱۹۵۹ می‌باشد.<ref>http://www.imdb.com/title/tt0050243/fullcredits</ref> چاپلین روی این سه فیلم، موسیقی متن قرار داد و پشت صحنه‌های آن را هم به فیلم اضافه کرد.

== منابع ==
{{پانویس}}
{{چارلی چاپلین}}

[[رده:فیلم‌های ۱۹۵۹ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌ها به زبان انگلیسی]]
[[رده:فیلم‌ها به کارگردانی چارلی چاپلین]]
[[رده:فیلم‌های سیاه‌وسفید]]
[[رده:فیلم‌های سیاه‌وسفید آمریکایی]]
[[رده:فیلم‌های کمدی آمریکایی]]
[[رده:فیلم‌های کمدی بریتانیایی]]
[[رده:فیلم‌های کمدی دهه ۱۹۵۰ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌های گردآوری‌شده]]
[[رده:فیلم‌های یونایتد آرتیستس]]
[[رده:فیلم‌های بریتانیایی]]
[[رده:فیلم‌های آمریکایی دهه ۱۹۵۰ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌های بریتانیایی دهه ۱۹۵۰ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌های انگلیسی‌زبان دهه ۱۹۵۰ (میلادی)]]
[[رده:فیلم‌های کمدی ۱۹۵۹ (میلادی)]]

title: نمایشنامه انتقادی چاپلین

کارگردان: چارلی چاپلین

بازیگران: چارلی چاپلین

تدوینگر: پل دیویس · درک پارسونز

توزیعکننده: یونایتد آرتیستس

تاریخهای انتشار: ۱ سپتامبر ۱۹۵۹

مدت زمان: ۱۱۹

کشور: انگلستان · ایالات متحده آمریکا

زبان: انگلیسی


text:
# Strabena impar
Strabena impar is een vlinder uit de onderfamilie Satyrinae van de familie Nymphalidae. De wetenschappelijke naam van de soort is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1916 door Charles Oberthür.
Deze soort is endemisch op Madagaskar en zijn habitat zijn bossen.

wikiname: nlwiki

title: Strabena impar

in_language: nl

wikitext:
{{Taxobox vlinder
| naam = ''Strabena impar''
| titelweergave = cursief
| afbeelding =
| familie = [[Nymphalidae]]
| onderfamilie = [[Satyrinae]]
| geslacht = ''[[Strabena]]''
| w-naam = ''Strabena impar''
| auteur = Oberthür
| datum = 1916
| haakjes = ja
| commons =
| species =
}}
'''''Strabena impar''''' is een [[vlinders|vlinder]] uit de onderfamilie [[Satyrinae]] van de familie [[Nymphalidae]].<ref>{{Brontabel|9999-Lepindex}}</ref> De wetenschappelijke naam van de soort is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1916 door [[Charles Oberthür]].<ref name=ATBUT>[https://web.archive.org/web/20160303224932/http://atbutterflies.com/downloads/nymphalidae_uncertain.doc Afrotropical Butterflies: File E – Nymphalidae - Subtribe uncertain]</ref>

Deze soort is [[Endemie (biogeografie)|endemisch]] op [[Madagaskar]] en zijn [[habitat]] zijn bossen.<ref name=funet>[http://www.nic.funet.fi/pub/sci/bio/life/insecta/lepidoptera/ditrysia/papilionoidea/nymphalidae/satyrinae/strabena/index.html Strabena, website van Markku Savelal]</ref>

== Zie ook ==
* [[Lijst van vlinders in Madagaskar]]

{{Appendix}}
{{beginnetje|biologie|2017|01|15}}

[[Categorie:Satyrinae]]

title: Strabena impar

Rijk: Animalia (Dieren)

Stam: Arthropoda (Geleedpotigen)

Klasse: Insecta (Insecten)

Orde: Lepidoptera (Vlinders)

Familie: Nymphalidae

Onderfamilie: Satyrinae

Geslacht: Strabena

title: Soort

Portaal: Biologie · Insecten


text:
# Jan VIII (syryjsko-prawosławny patriarcha Antiochii)
Jan VIII (ur. ?, zm. ?) – w latach 1049–1057 68. syryjsko-prawosławny Patriarcha Antiochii.

wikitext:
{{Duchowny infobox
 |imię i nazwisko         = Jan VIII
 |imię i nazwisko org     =
 |tytuł                   = Patriarcha Antiochii i Całego Wschodu
 |grafika                 =
 |opis grafiki            =
 |alt grafiki             =
 |herb                    =
 |dewiza                  =
 |dewiza - j. polski      =
 |kraj działania          =
 |data urodzenia          =
 |miejsce urodzenia       =
 |data śmierci            =
 |miejsce śmierci         =
 |miejsce pochówku        =
 |1. funkcja              = Patriarcha Syryjskiego kościoła Ortodoksyjnego
 |1. funkcja - okres      = 1049–1057
 |2. funkcja              =
 |2. funkcja - okres      =
 |wyznanie                = [[Kościoły orientalne|przedchalcedońskie]]
 |kościół                 = [[Syryjski Kościół Ortodoksyjny]]
 |inkardynacja            =
 |data ślubów zakonnych   =
 |data diakonatu          =
 |data ordynacji          =
 |data święceń            =
 |data nominacji          =
 |data sakry              = data nieznana
 |data patriarchatu       = 1049
 |data kreacji            =
 |papież kreujący         =
 |kościół tytularny       =
 |faksymile               =
 |opis faksymile          =
 |odznaczenia             =
 |commons                 =
 |wikiźródła              =
 |wikicytaty              =
 |wikinews                =
 |www                     =
}}
'''Jan VIII''' (ur. ?, zm. ?) – w latach [[1049]]–[[1057]] 68. syryjsko-prawosławny [[Syryjsko-prawosławny patriarcha Antiochii|Patriarcha Antiochii]]<ref>{{Cytuj stronę |url = http://www.soc-wus.org/patriarchate/Patriarchs%20List.htm |tytuł = Patriarchs of Antioch Chronological List |strony = www.soc-wus.org |język = en |data dostępu = 2020-06-02}}</ref>.
== Przypisy ==
{{Przypisy}}
{{Patriarcha Antiochii}}
{{Kontrola autorytatywna}}

{{SORTUJ:Jan VIII (syryjsko-prawosławny patriarcha Antiochii)}}
[[Kategoria:Syryjsko-prawosławni patriarchowie Antiochii]]
[[Kategoria:Zmarli w XI wieku]]

title: Jan VIII

Wyznanie: przedchalcedońskie

Kościół: Syryjski Kościół Ortodoksyjny

Sakra biskupia: data nieznana