text:
# Dear G–d…
Dear G–d… ist das Debütalbum der US-amerikanischen Melodic-Hardcore-/Post-Hardcore-Band Being as an Ocean. Es erschien am 23. Oktober 2012 über inVogue Records.

## Hintergrund
Being as an Ocean entstand im Jahr 2011 aus der Unblack-Metal-Band Vanguard und veröffentlichten ihre ersten Lieder im Januar 2011 noch unter diesem Namen. Diese heißen The Hardest Part Is Forgetting Those You Swore You Would Never Forget und Humble Servant, Am I, die beide später auch auf dem Album erscheinen sollten.
Das komplette Album wurde von Gitarrist Tyler Ross konzipiert und geschrieben. Das Album wurde in einem verlassenen Hotel in Downtown San Diego das The Palms hieß getrackt. Die ersten zwei Wochen wurden für die Aufnahmen des Schlagzeugs in Anspruch genommen, die darauffolgenden drei Wochen verbrachte die Band mit dem Aufnehmen der Gesangs- und Gitarrenspuren. Die Gruppe erarbeitete so täglich ein Lied. Nach dem Beenden der Aufnahmen wurde das Album von Brian Hood gemixt.
Am 28. Juni 2012 wurde die Gruppe von inVogue Records unter Vertrag genommen und das Album zunächst für den 18. September gleichen Jahres angekündigt. Ende August 2012 wurde das erste Musikvideo zum Stück The Hardest Part Is Forgetting Those You Swore You Would Never Forget veröffentlicht und das Album auf dem 23. Oktober 2012 verschoben. Es erschien letztes auch am 23. Oktober 2013

## Thematik und Musik
Die Lieder wurden von persönlichen Eindrücken von Sänger Joel Quartuccio beeinflusst. Er beschreibt das Album als eine Reise, die durch Konversationen, die er geführt hatte und Gefühle, die rausgelassen werden mussten, inspiriert wurden. Er verarbeitete seine Emotionen in einigen Liedern, da er diesen einen Ausdruck verleihen wollte. Er verglich diese Stücke mit Briefen, die er an Gott schreibt, weswegen auch der Albumtitel ausgewählt wurde.
Aufgrund der Message der Lieder und der musikalischen Vergangenheit der Musiker wird die Gruppe der christlichen Rockmusik zugeordnet. Joel Quartuccio sagte in einem Interview, dass es zwar Anzeichen für eine christliche Message gebe, er aber größtenteils eigene Erfahrungen und Emotionen in den Liedern verarbeite. Dies verdeutlichte er später in einem Interview mit dem deutschen FUZE Magazine, dass es sich bei Being as an Ocean nicht um eine christliche Band handle, obwohl er selbst gläubiger Christ sei. Er unterstützt die LGBT-Bewegung und vertritt die Meinung, dass auch homosexuelle Menschen christlich leben können. Quartuccio sieht Homosexualität als angeboren und nicht als Sünde.
Beschreiben lässt sich die Musik von Being as an Ocean auf dem Album als Melodic Hardcore mit Einschüben des Post-Hardcore. Auch sind vereinzelt Elemente des Djent und des Post-Rock hörbar, auch wenn diese lediglich rudimentärer Natur sind. Markant an der Musik der Band ist der Einsatz von Sprechgesang im Stil des Spoken Word in vielen Textpassagen der Lieder.

## Titelliste
| #   | Titel                                                                 | Komponist(en) | Länge | Anmerkungen |
| --- | --------------------------------------------------------------------- | ------------- | ----- | ----------- |
| 1.  | Nothing, Save the Power They're Given                                 | Tyler Ross    | 2:57  |             |
| 2.  | Dear G–d                                                              | Ross          | 3:17  |             |
| 3.  | The Hardest Part Is Forgetting Those You Swore You Would Never Forget | Ross          | 5:07  | 1. Single   |
| 4.  | This Loneliness Won't Be the Death of Me                              | Ross          | 4:33  |             |
| 5.  | The Sea Always Seems to Put Me at Ease                                | Ross          | 4:00  |             |
| 6.  | Salute e Vita                                                         | Ross          | 4:24  |             |
| 7.  | It's Really Not as Complicated as You're Making It Out to Be          | Ross          | 11:14 |             |
| 8.  | Humble Servant, Am I                                                  | Ross          | 4:40  |             |
| 9.  | This Room Is Alive                                                    | Ross          | 2:57  |             |
| 10. | We Will Never Be the Same                                             | Ross          | 3:30  |             |
| 11. | If They're Not Counted, Count Me Out                                  | Ross          | 4:56  |             |

## Bewerbung und Erfolg
Die Gruppe tourte exzessiv durch die Vereinigten Staaten. Darunter befand sich eine Konzertreise im Vorprogramm von Senses Fail als auch eine erste Headliner-Tournee. Im März 2013 spielte die Band erstmals in mehreren Staaten Europas, darunter in Deutschland, Schweden, im Vereinigten Königreich, in der Schweiz und Österreich.
Das Album stieg nicht in den offiziellen Albumcharts ein, sondern belegte Platz 27 in den Heatseekers Charts.

title: Dear G–d…

wikitext:
{{Infobox Musikalbum
| Typ          = Studioalbum
| Künstler     = [[Being as an Ocean]]
| Titel        = Dear G–d…
| Cover        =
| Genre        =
* [[Melodic Hardcore]]
* [[Post-Hardcore]]
| Jahr         = 23. Oktober 2012 via [[inVogue Records]] (weltweit)
| Aufnahmejahr = Sommer 2011
| Label        = [[inVogue Records]]
| Formate      = [[Compact Disc|CD]], [[Schallplatte|Vinyl]], [[Online-Musikdienst|Download]]
| AnzahlTitel  = 11
| Laufzeit     = 51 min 20 sec
| Besetzung    =
* [[Gesang]]: Joel Quartuccio
* [[Schlagzeug]]: Shad Hamawe
* [[E-Bass]]: Ralph Sica
* [[E-Gitarre]]: Tyler Ross
| Produzent    = [[Brian Hood]], Being as an Ocean
| Studio       = [[456 Recordings]], [[Huntsville (Alabama)|Huntsville]] (Mixing)
| Vorheriges   =
| Nächstes     = [[How We Both Woundrously Perish]] (2014)
}}
'''Dear G–d…''' ist das Debütalbum der US-amerikanischen [[Melodic Hardcore|Melodic-Hardcore]]-/[[Post-Hardcore]]-Band [[Being as an Ocean]]. Es erschien am 23. Oktober 2012 über [[inVogue Records]].

== Hintergrund ==
Being as an Ocean entstand im Jahr 2011 aus der [[Unblack Metal|Unblack-Metal]]-Band [[Vanguard (Band)|Vanguard]] und veröffentlichten ihre ersten Lieder im Januar 2011 noch unter diesem Namen. Diese heißen ''The Hardest Part Is Forgetting Those You Swore You Would Never Forget'' und ''Humble Servant, Am I'', die beide später auch auf dem Album erscheinen sollten.<ref>''[[MySpace]]'': [https://myspace.com/vanguardca/music/album/demo-songs-2011-17235785 Demo Songs 2011]</ref>

Das komplette Album wurde von [[E-Gitarre|Gitarrist]] Tyler Ross konzipiert und geschrieben. Das Album wurde in einem verlassenen [[Hotel]] in [[San Diego|Downtown San Diego]] das ''The Palms'' hieß getrackt. Die ersten zwei Wochen wurden für die Aufnahmen des [[Schlagzeug|Schlagzeugs]] in Anspruch genommen, die darauffolgenden drei Wochen verbrachte die Band mit dem Aufnehmen der [[Gesang|Gesangs]]- und Gitarrenspuren. Die Gruppe erarbeitete so täglich ein Lied. Nach dem Beenden der Aufnahmen wurde das Album von [[Brian Hood]] gemixt.<ref name="Tumblr">''Relentless News'': [http://relentlessnews.tumblr.com/post/32879475975/relentless-news-interviews-being-as-an-ocean Relentless Mews Interview: Being as an Ocean]</ref>

Am 28. Juni 2012 wurde die Gruppe von [[inVogue Records]] unter Vertrag genommen und das Album zunächst für den 18. September gleichen Jahres angekündigt.<ref>Matthew Colwell: ''[[Alternative Press]]'': {{Webarchiv|url=http://www.altpress.com/news/entry/invogue_sign_being_as_an_ocean_debut_album_out_september_18 |wayback=20121111053747 |text=InVogue sign Being As An Ocean; debut album out September 18 |archiv-bot=2019-03-12 06:25:37 InternetArchiveBot }}</ref> Ende August 2012 wurde das erste Musikvideo zum Stück ''The Hardest Part Is Forgetting Those You Swore You Would Never Forget'' veröffentlicht und das Album auf dem 23. Oktober 2012 verschoben.<ref>Matthew Colwell: ''Alternative Press'': [http://www.altpress.com/aptv/video/video_premiere_being_as_an_ocean_the_hardest_part_is_forgetting1 Video Premiere: Being As An Ocean, “The Hardest Part Is Forgetting…”]</ref> Es erschien letztes auch am 23. Oktober 2013

== Thematik und Musik ==
Die Lieder wurden von persönlichen Eindrücken von Sänger Joel Quartuccio beeinflusst. Er beschreibt das Album als eine Reise, die durch Konversationen, die er geführt hatte und Gefühle, die rausgelassen werden mussten, inspiriert wurden. Er verarbeitete seine Emotionen in einigen Liedern, da er diesen einen Ausdruck verleihen wollte. Er verglich diese Stücke mit Briefen, die er an [[Gott]] schreibt, weswegen auch der Albumtitel ausgewählt wurde.<ref name="Tumblr" />

Aufgrund der Message der Lieder und der musikalischen Vergangenheit der Musiker wird die Gruppe der [[Christlicher Rock|christlichen Rockmusik]] zugeordnet. Joel Quartuccio sagte in einem Interview, dass es zwar Anzeichen für eine christliche Message gebe, er aber größtenteils eigene Erfahrungen und Emotionen in den Liedern verarbeite.<ref name="Tumblr" /> Dies verdeutlichte er später in einem Interview mit dem deutschen [[FUZE Magazine]], dass es sich bei Being as an Ocean nicht um eine christliche Band handle, obwohl er selbst gläubiger Christ sei. Er unterstützt die [[LGBT in den Vereinigten Staaten|LGBT-Bewegung]] und vertritt die Meinung, dass auch homosexuelle Menschen christlich leben können. Quartuccio sieht [[Homosexualität]] als angeboren und nicht als [[Sünde]].<ref name="FUZE">''[[FUZE Magazine|FUZE 46]]'': ''Bibelfest'', S. 16–17</ref>

Beschreiben lässt sich die Musik von Being as an Ocean auf dem Album als [[Melodic Hardcore]] mit Einschüben des [[Post-Hardcore]]. Auch sind vereinzelt Elemente des [[Djent]] und des [[Post-Rock]] hörbar, auch wenn diese lediglich rudimentärer Natur sind. Markant an der Musik der Band ist der Einsatz von [[Sprechgesang]] im Stil des [[Spoken Word]] in vielen Textpassagen der Lieder.<ref name="FUZE">''[[FUZE Magazine|FUZE 46]]'': ''Bibelfest'', S. 16–17</ref>

== Titelliste ==
{|
|- style="background-color:#EEEEEE; text-align:center;"
! style="width:25px"| #
! style="width:310px"| Titel
! style="width:310px"| Komponist(en)<ref name="Tumblr" />
! Länge
! Anmerkungen
|-
| style="text-align:center;"| 1.
| Nothing, Save the Power They're Given
| [[Tyler Ross]]
| style="text-align:center;"| 2:57
|
|- style="background-color:#f7f7f7;"
| style="text-align:center;"| 2.
| Dear G–d
| Ross
| style="text-align:center;"| 3:17
|
|-
| style="text-align:center;"| 3.
| The Hardest Part Is Forgetting Those You Swore You Would Never Forget
| Ross
| style="text-align:center;"| 5:07
| 1. Single
|- style="background-color:#f7f7f7;"
| style="text-align:center;"| 4.
| This Loneliness Won't Be the Death of Me
| Ross
| style="text-align:center;"| 4:33
|
|-
| style="text-align:center;"| 5.
| The Sea Always Seems to Put Me at Ease
| Ross
| style="text-align:center;"| 4:00
|
|- style="background-color:#f7f7f7;"
| style="text-align:center;"| 6.
| Salute e Vita
| Ross
| style="text-align:center;"| 4:24
|
|-
| style="text-align:center;"| 7.
| It's Really Not as Complicated as You're Making It Out to Be
| Ross
| style="text-align:center;"| 11:14
|
|- style="background-color:#f7f7f7;"
| style="text-align:center;"| 8.
| Humble Servant, Am I
| Ross
| style="text-align:center;"| 4:40
|
|-
| style="text-align:center;"| 9.
| This Room Is Alive
| Ross
| style="text-align:center;"| 2:57
|
|- style="background-color:#f7f7f7;"
| style="text-align:center;"| 10.
| We Will Never Be the Same
| Ross
| style="text-align:center;"| 3:30
|
|-
| style="text-align:center;"| 11.
| If They're Not Counted, Count Me Out
| Ross
| style="text-align:center;"| 4:56
|
|}

== Bewerbung und Erfolg ==
Die Gruppe tourte exzessiv durch die [[Vereinigte Staaten|Vereinigten Staaten]]. Darunter befand sich eine Konzertreise im Vorprogramm von [[Senses Fail]] als auch eine erste Headliner-Tournee.<ref>Bridjet Mendyuk: ''Alternative Press'':[http://www.altpress.com/news/entry/senses_fail_announce_u.s._headline_tour Senses Fail announce U.S. headline tour]</ref><ref>Mamie Silver: ''Alternative Press'': [http://www.altpress.com/news/entry/being_as_an_ocean_announce_spring_tour_with_a_lot_like_birds_my_iron_lung_m Being As An Ocean announce spring tour with A Lot Like Birds, My Iron Lung, more]</ref> Im März 2013 spielte die Band erstmals in mehreren Staaten [[Europa|Europas]], darunter in [[Deutschland]], [[Schweden]], im [[Vereinigtes Königreich|Vereinigten Königreich]], in der [[Schweiz]] und [[Österreich]].<ref>''Partyausfall.de'': [http://www.partyausfall.de/presentation-being-as-an-ocean-napoleon-europatour-2013-84.html BEING AS AN OCEAN, NAPOLEON - EUROPATOUR 2013]</ref>

Das Album stieg nicht in den offiziellen Albumcharts ein, sondern belegte Platz 27 in den ''Heatseekers Charts''.<ref>''[[Billboard (Magazin)|Billboard]]'': [http://www.billboard.com/artist/1483415/being-as-an-ocean/chart?f=324 Heatseekers Charts]</ref>

== Einzelnachweise ==
<references />

[[Kategorie:Album 2012]]
[[Kategorie:Album (Post-Hardcore)]]

title: Studioalbum von Being as an Ocean

Veröffent- · lichung(en): 23. Oktober 2012 via inVogue Records (weltweit)

Aufnahme: Sommer 2011

Label(s): inVogue Records

Format(e): CD, Vinyl, Download

Genre(s): - Melodic Hardcore - Post-Hardcore

Länge: 51 min 20 sec

Besetzung: - Gesang: Joel Quartuccio - Schlagzeug: Shad Hamawe - E-Bass: Ralph Sica - E-Gitarre: Tyler Ross

Produktion: Brian Hood, Being as an Ocean

Studio(s): 456 Recordings, Huntsville (Mixing)

Dear G–d… · How We Both Woundrously Perish (2014)


text:
# Comasco-Lecchese dialects
The group of dialects Comasco-Lecchese is part of the Western Lombard language and is spoken in the province of Como and province of Lecco in Italy, especially around the capital cities and north of them. In other parts of this provinces, other Western Lombard varieties are spoken (Brianzoeu, Bustocco and Legnanese dialects).
The most important dialects are:
- Comasco dialect (spoken in the city and suburbs of Como)
- Intelvese dialect (spoken in Val d'Intelvi [it])
- Laghée dialect (spoken on the lake coast north to the city)
- Lecchese dialect (spoken in the city and suburbs of Lecco)
- Vallassinese dialect (spoken in the Vallassìna valley)
- Valsassinese dialect (spoken in the Valsàssina valley)

wikiname: enwiki

title: Comasco-Lecchese dialects

in_language: en

wikitext:
{{Short description|Western Lombard dialects of Italy}}
{{More citations needed|date=November 2023}}

{{Infobox language
|name = Comasco-Lecchese
|states = [[Italy]]
|speakers = 300,000{{citation needed|date=August 2013}}
|date=no date
|ref=
|familycolor = Indo-European
|fam2 = [[Italic languages|Italic]]
|fam3 = [[Latino-Faliscan languages|Latino-Faliscan]]
|fam4 = [[Romance languages|Romance]]
|fam5 = [[Italo-Western languages|Italo-Western]]
|fam6 = [[Western Romance languages|Western Romance]]
|fam7 = [[Gallo-Romance languages|Gallo-Romance]]
|fam8 = [[Gallo-Italian languages|Gallo-Italic]]
|fam9 = [[Lombard language|Lombard]]–[[Piedmontese language|Piedmontese]]?<ref name="glottoLombard">{{Cite journal |url=https://glottolog.org/resource/languoid/id/piem1239 |title=Glottolog 4.8 - Piemontese-Lombard |date=2023-07-10 |access-date=2023-10-29 |website=[[Glottolog]] |last1=Hammarström |first1=Harald |archive-url=https://web.archive.org/web/20231029130658/https://glottolog.org/resource/languoid/id/piem1239 |archive-date=2023-10-29 |url-status=live |publisher=[[Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology]] |author-link=Harald Hammarström |last2=Forkel |first2=Robert |publication-place=[[Leipzig]] |doi=10.5281/zenodo.7398962 |last3=Haspelmath |first3=Martin |author-link3=Martin Haspelmath |last4=Bank |first4=Sebastian |doi-access=free}}</ref>
|fam10 = [[Lombard language|Lombard]]
|fam11 = [[Western Lombard dialects|Western Lombard]]
|glotto = none
|isoexception = dialect
}}

The group of dialects '''Comasco-Lecchese''' is part of the [[Western Lombard dialect|Western Lombard language]] and is spoken in the [[province of Como]] and [[province of Lecco]] in [[Italy]], especially around the capital cities and north of them. In other parts of this provinces, other Western Lombard varieties are spoken ([[Brianzöö dialect|Brianzoeu]], [[Bustocco and Legnanese dialects]]).

The most important dialects are:

*[[Comasco dialect]] (spoken in the city and suburbs of [[Como]])
*Intelvese dialect (spoken in {{ill|Val d'Intelvi|it}})
*[[Laghée dialect]] (spoken on the [[Lake Como|lake coast]] north to the city)
*[[Lecchese dialect]] (spoken in the city and suburbs of [[Lecco]])
*[[Vallassinese dialect]] (spoken in the [[Valassina|Vallassìna]] valley)
*Valsassinese dialect (spoken in the [[Valsassina|Valsàssina]] valley)

==References==
{{Reflist}}

{{Western Lombard language}}
{{Languages of Italy}}

[[Category:Western Lombard language]]

{{romance-lang-stub}}
{{Italy-culture-stub}}

title: Comasco-Lecchese

Native to: Italy

Native speakers: (undated figure of 300,000)

Language family: Indo-European - Italic - Latino-Faliscan - Romance - Italo-Western - Western Romance - Gallo-Romance - Gallo-Italic - Lombard–Piedmontese? - Lombard - Western Lombard - Comasco-Lecchese

title: Language codes


text:
# Euarestoides abstersus
Euarestoides abstersus är en tvåvingeart som först beskrevs av Friedrich Hermann Loew 1862.  Euarestoides abstersus ingår i släktet Euarestoides och familjen borrflugor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

wikiname: svwiki

title: Euarestoides abstersus

in_language: sv

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|tvåvinge|datum=2013-08}}
{{Taxobox
| name = ''Euarestoides abstersus''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Leddjur]]
| phylum = Arthropoda
| classis_sv = [[Egentliga insekter]]
| classis = Insecta
| ordo_sv = [[Tvåvingar]]
| ordo = Diptera
| familia_sv = [[Borrflugor]]
| familia = Tephritidae
| genus_sv =
| genus = [[Euarestoides]]
| species_sv =
| species = '''Euarestoides abstersus'''
| taxon = Euarestoides abstersus
| taxon_authority = ([[Friedrich Hermann Loew|Loew]], 1862)
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| subphylum = Hexapoda
| subphylum_sv = [[Sexfotingar]]
| synonyms =
}}

'''''Euarestoides abstersus'''''<ref name = "COL"/> är en [[tvåvingar|tvåvinge]]art som först beskrevs av [[Friedrich Hermann Loew]] 1862.  ''Euarestoides abstersus'' ingår i [[släkte]]t ''[[Euarestoides]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[borrflugor]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/euarestoides+abstersus/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "source">''Systema Dipterorum''. Pape T. & Thompson F.C. (eds), 2011-01-06</ref>
</references>

{{Robotskapad stub om borrflugor}}

[[Kategori:Borrflugor]]
[[Kategori:Euarestoides|abstersus]]

title: Systematik

Domän: Eukaryoter · Eukaryota

Rike: Djur · Animalia

Stam: Leddjur · Arthropoda

Understam: Sexfotingar · Hexapoda

Klass: Egentliga insekter · Insecta

Ordning: Tvåvingar · Diptera

Familj: Borrflugor · Tephritidae

Släkte: Euarestoides

Art: Euarestoides abstersus

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: Hitta fler artiklar om djur med Djurportalen


text:
# خیرآباد (تفت)
خیرآباد روستایی در دهستان گاریزات بخش گاریزات شهرستان تفت استان یزد ایران است.

## جمعیت
بر پایه سرشماری عمومی نفوس و مسکن در سال ۱۳۹۵ جمعیت این روستا ۵۱ نفر (۲۲خانوار) بوده‌است.

wikiname: fawiki

title: خیرآباد (تفت)

in_language: fa

wikitext:
{{جعبه اطلاعات روستای ایران
|نام رسمی=خیرآباد
|عرض جغرافیایی =۳۱٫۲۹۳۶۱۱
|طول جغرافیایی =۵۴٫۰۸۸۰۵۶
|تصویر=
|اندازه تصویر=
|توضیح تصویر=
|استان=یزد
|شهرستان=تفت
|بخش=گاریزات
|دهستان=گاریزات
|نام بومی=
|نام دیکر=
|نام قدیمی=
|تاریخ بنیان‌گذاری=
|جمعیت =۵۱ نفر(۱۳۹۵)
|رشد جمعیت=۶۱٪- (سال ۱۳۹۰تا ۱۳۹۵)
|تراکم‌جمعیت=
|مساحت=
|ارتفاع=
|کد آماری    =۵۱۱۳۴۱
|پیش‌شماره=
|وبگاه=
|پانویس=
}}
'''خیرآباد''' روستایی در [[دهستان گاریزات]] [[بخش گاریزات]] [[شهرستان تفت]] [[استان یزد]] [[ایران]] است.

== جمعیت ==
بر پایه [[سرشماری عمومی نفوس و مسکن ایران|سرشماری عمومی نفوس و مسکن]] در [[سرشماری عمومی نفوس و مسکن (۱۳۹۵)|سال ۱۳۹۵]] جمعیت این روستا ۵۱ نفر (۲۲خانوار) بوده‌است.<ref>{{سرشماری ۱۳۹۵|۲۱}}</ref>

{{جمعیت تاریخی|۱۳۸۵|۹۹|۱۳۹۰|۱۳۱|۱۳۹۵|۵۱|پانویس=مرکز آمار ایران|align=center}}

== منابع ==
{{پانویس}}

{{شهرستان تفت}}

{{خرد|روستا}}
[[رده:روستاهای شهرستان تفت]]
[[رده:مناطق مسکونی در شهرستان تفت]]

title: خیرآباد

استان: یزد

شهرستان: تفت

بخش: گاریزات

دهستان: گاریزات

جمعیت: ۵۱ نفر (سرشماری ۹۵)


text:
# نجف (فلم)
نجف هو فيلم مصري تم إنتاجه عام 1946، تأليف كامل الحفناوي وعبد الرحمن الخميسي، وإخراج كامل الحفناوي و بطولة محمد أمين وتحية كاريوكا وزوزو ماضي.

## طاقم الممثلين
- محمد أمين
- تحية كاريوكا
- زوزو ماضي
- محمد الديب
- عبده السروجي

wikiname: arwiki

title: نجف (فلم)

in_language: ar

wikitext:
{{بطاقة فيلم
| اسم الفيلم = نجف
| البلد = {{المملكة المصرية}}
| الرمز = 0286837
| السينما = 1000136
| بطولة = [[محمد أمين (توضيح)|محمد أمين]]
[[تحية كاريوكا]]
[[زوزو ماضي]]
| تاريخ الصدور = [[12 مايو]] [[1946]]
| سينماتوغرافيا = فرانسوا فاراكاش
| كاتب = [[عبد الرحمن الخميسي]]
[[كامل الحفناوي]]
| لغة الفيلم = العربية
| مخرج = [[كامل الحفناوي]]
| مدة الفيلم = 105 دقيقة
| منتج = أفلام التعاون
| موزع =
| موسيقى =
| مونتاج = أحمد إسماعيل
| صورة =
}}'''نجف''' هو فيلم [[مصر]]ي تم إنتاجه عام [[قائمة الأفلام المصرية سنة 1946|1946]]، تأليف [[كامل الحفناوي]] و<nowiki/>[[عبد الرحمن الخميسي]]، وإخراج [[كامل الحفناوي]] و بطولة [[محمد أمين (توضيح)|محمد أمين]] و<nowiki/>[[تحية كاريوكا]] و<nowiki/>[[زوزو ماضي]].<ref>{{قاعدة بيانات الأفلام العربية|1000136}}</ref>

== طاقم الممثلين ==
* [[محمد أمين (مغني)|محمد أمين]]
* [[تحية كاريوكا]]
* [[زوزو ماضي]]
* [[محمد الديب]]
* [[عبده السروجي]]

== مصادر ومراجع ==
{{مراجع}}

{{شريط بوابات|مصر|السينما المصرية|سينما}}
{{كامل حفناوي}}

{{بذرة فيلم مصري}}

[[تصنيف:أفلام تحية كاريوكا]]
[[تصنيف:أفلام مصرية إنتاج 1946]]
[[تصنيف:أفلام مصرية بالأبيض والأسود]]
[[تصنيف:أفلام محمد أمين]]
[[تصنيف:أفلام زوزو ماضي]]
[[تصنيف:أفلام محمد الديب]]
[[تصنيف:أفلام عبده السروجي]]

title: معلومات عامة

مدة العرض: 105 دقيقة

اللغة الأصلية: العربية

البلد: المملكة المصرية

title: الطاقم

المخرج: كامل الحفناوي

الكاتب: عبد الرحمن الخميسي · كامل الحفناوي

البطولة: محمد أمين · تحية كاريوكا · زوزو ماضي

التصوير: فرانسوا فاراكاش

التركيب: أحمد إسماعيل

title: صناعة سينمائية

المنتج: أفلام التعاون


text:
# Milichia speciosa
Milichia speciosa är en tvåvingeart som beskrevs av Johann Wilhelm Meigen 1830. Milichia speciosa ingår i släktet Milichia och familjen sprickflugor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

title: Milichia speciosa

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|tvåvinge|datum=2013-07}}
{{Taxobox
| name = ''Milichia speciosa''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Leddjur]]
| phylum = Arthropoda
| classis_sv = [[Egentliga insekter]]
| classis = Insecta
| ordo_sv = [[Tvåvingar]]
| ordo = Diptera
| familia_sv = [[Sprickflugor]]
| familia = Milichiidae
| genus_sv =
| genus = [[Milichia]]
| species_sv =
| species = '''Milichia speciosa'''
| taxon = Milichia speciosa
| taxon_authority = [[Johann Wilhelm Meigen|Meigen]], 1830
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| subphylum = Hexapoda
| subphylum_sv = [[Sexfotingar]]
| synonyms = ''Lobioptera marginata'' <small>[[Josef Mik|Mik]], 1864</small>
}}

'''''Milichia speciosa'''''<ref name = "COL"/> är en [[tvåvingar|tvåvinge]]art som beskrevs av [[Johann Wilhelm Meigen]] 1830. ''Milichia speciosa'' ingår i [[släkte]]t ''[[Milichia]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[sprickflugor]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/milichia+speciosa/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "source">''Systema Dipterorum''. Pape T. & Thompson F.C. (eds), 2011-01-06</ref>
</references>

[[Kategori:Sprickflugor]]
[[Kategori:Milichia|speciosa]]

title: Systematik

Familj: Sprickflugor · Milichiidae

Släkte: Milichia

Art: Milichia speciosa

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: § Milichia speciosa

Auktor: Meigen, 1830

title: Synonymer

Synonymer: Hitta fler artiklar om djur med Djurportalen


text:
# Victor von Plessen
Victor Baron von Plessen (*  23. Oktober 1900 auf Gut Sierhagen bei Neustadt in Holstein; † 16. Dezember 1980 auf Gut Wahlstorf bei Preetz) war ein deutscher Forschungsreisender und Ornithologe in Südostasien und stammte aus dem ursprünglich edelfreien mecklenburg-holsteinischen Adelsgeschlecht von Plessen. Er war Ehrenritter des Johanniterordens.

## Leben
Victor Baron von Plessen stammt aus dem gräflichen Haus Scheel-Plessen, preußischer Grafenstand Potsdam 1896. Sein Vater war Carl Gabriel Joachim Wilhelm Graf Scheel-Plessen (1845–1932), vormals Mitglied des Preußischen Herrenhaus, Major, Rechtsritter des Johanniterordens. Seine Mutter war Louise Gräfin Plessen-Sierhagen (1860–1939). Victor von Plessen war ein nachgeborener Sohn und somit Baron (Freiherr). Er studierte nach seinem Militärdienst im elitären Regiment der Gardes du Corps 1917/18 Kunst in Berlin und München. 1924/25 und 1927/28 unternahm er seine ersten Expeditionen in den Malayischen Archipel. Auf seinen Reisen nach Bali lernte er den deutschen Musiker und Künstler Walter Spies kennen und schätzen, der seit 1927 dort lebte und ihn bei seinen Forschungen maßgeblich unterstützte. Auf seiner zweiten Expedition in den Malaiischen Archipel im Jahre 1927 verfasste Victor von Plessen ein Reisetagebuch, sein Malaiisches Tagebuch, das seinen Alltag und seine Gedanken, seine Expedition und ihre abenteuerlichen Bedingungen eindrücklich beschreibt.
1930/31 entstanden unter seiner Expeditionsleitung in Bali die Filme Insel der Dämonen und 1934/35 auf Borneo Die Kopfjäger von Borneo. Regie führte bei beiden Filmen Friedrich Dalsheim (1895–1936). 1937/38 drehte er, begleitet von seiner Frau Marie-Izabel, wissenschaftliche Filme in Malaysia im Auftrag des Völkerkundemuseums. Die Entdeckung von über 50 Subspezies von Vogel-, Schmetterlings- und anderen Tierarten, die nach ihm den Zusatz plesseni führen, sowie die Wiederentdeckung des weißen Stars (Balistar) gehen auf ihn zurück.
Nach Deutschland zurückgekehrt lebte er fortan auf dem Gut Wahlstorf bei Preetz, das er 1938 geerbt hatte und wo sich heute seine umfangreiche Sammlung von Asiatika befindet. Auch ein Großteil seiner Gemälde – Plessen malte vor allem holsteinische und indonesische Landschaften – befindet sich dort.

## Familie
Victor von Plessen ist ein Nachfahre von Christian Ludwig Scheel von Plessen. Seine Eltern waren der Lehensgraf Carl von Scheel-Plessen auf Sierhagen und dessen Ehefrau Louise, geb. Lehnsgräfin von Scheel-Plessen (seine Eltern waren Vetter und Cousine); seine Schwester war die Malerin Margaretha von Plessen. Sein Großvater mütterlicherseits  war der holsteinische Oberpräsident Carl Graf von Scheel-Plessen. Victor Baron von Plessen heiratete am 30. November 1934 Marie-Izabel, geb. von Jenisch, die Tochter des kaiserlich Deutschen Gesandten und Wirklichen Geheimen Rats Dr. jur. Martin Rücker Freiherr von Jenisch und dessen Gattin Thyra Gräfin Grote. Victor und Marie-Izabell von Plessen bekamen zwei Töchter und einen Sohn. Elisabeth und Marie-Louise sind seine Großnichten.

## Filmografie
(Quelle:)
- 1933: Insel der Dämonen (Produzent)
- 1936: Feste der Dajak (Regie)
- 1936: Giftpfeile und Reisbau (Regie)
- 1936: Alltag im Dajakdorf (Mitwirkung)
- 1936: Die Kopfjäger von Borneo (Produzent)
- 1938: Ketjak, Kinder-Barong und Kinder-Djanger auf Bali (Produzent, Regie)
- 1938: Speertänze, Reinigungszeremonien und Totenfeierlichkeiten auf Bali (Produzent, Regie)
- 1938: Tanzunterricht, Kebyar- und Legong-Tanz auf Bali (Produzent, Regie)
- 1938: Baris-Djauk-Tanz auf Bali (Produzent, Regie)
- 1938: Barong-Kèkèt-Tanz auf Bali (Produzent, Regie)
- 1944: Tropischer Reisbau (Regie)
- 1952: Borneo - Insel der Schönheit, Leidenschaft und Dämonie (Produzent, Regie)
- 1976: Eigentlich wollte ich nach Indien - Baron Victor von Plessen und seine Filme (NDR-TV-Film; Mitwirkung)[3]

## Schriften
- Bei den Kopfjägern von Borneo: Ein Reisetagebuch. Schützen-Verlag, Berlin 1936.
- Malaiisches Tagebuch. Herausgegeben von Louise von Plessen. Passeur, Dörnick 2024, ISBN 978-3-00-079383-7.

wikiname: dewiki

title: Victor von Plessen

in_language: de

wikitext:
'''Victor Baron von Plessen''' (*  [[23. Oktober]] [[1900]] auf [[Gut Sierhagen]] bei [[Neustadt in Holstein]]; † [[16. Dezember]] [[1980]] auf [[Gut Wahlstorf]] bei [[Preetz]]) war ein deutscher Forschungsreisender und Ornithologe in Südostasien und stammte aus dem ursprünglich edelfreien mecklenburg-holsteinischen Adelsgeschlecht von [[Plessen (Adelsgeschlecht)|Plessen]]. Er war Ehrenritter des [[Johanniterorden]]s.<ref name="naum">Max Naumann: ''Die Plessen. Stammfolge vom XIII. bis XX. Jahrhundert''. C. A. Starke, Görlitz 1940: 2., von Helmhold v. Plessen durchgesehene und erweiterte Aufl. 1971.</ref>

== Leben ==
Victor Baron von Plessen stammt aus dem gräflichen Haus Scheel-Plessen, preußischer Grafenstand Potsdam 1896. Sein Vater war Carl Gabriel Joachim Wilhelm Graf Scheel-Plessen (1845–1932), vormals Mitglied des Preußischen Herrenhaus, Major, Rechtsritter des Johanniterordens. Seine Mutter war Louise Gräfin Plessen-Sierhagen (1860–1939). Victor von Plessen war ein nachgeborener Sohn und somit Baron (Freiherr). Er studierte nach seinem Militärdienst im elitären [[Regiment der Gardes du Corps]] 1917/18 Kunst in Berlin und München. 1924/25 und 1927/28 unternahm er seine ersten Expeditionen in den Malayischen Archipel. Auf seinen Reisen nach Bali lernte er den deutschen Musiker und Künstler [[Walter Spies]] kennen und schätzen, der seit 1927 dort lebte und ihn bei seinen Forschungen maßgeblich unterstützte. Auf seiner zweiten Expedition in den Malaiischen Archipel im Jahre 1927 verfasste Victor von Plessen ein Reisetagebuch, sein ''Malaiisches Tagebuch'', das seinen Alltag und seine Gedanken, seine Expedition und ihre abenteuerlichen Bedingungen eindrücklich beschreibt.

1930/31 entstanden unter seiner Expeditionsleitung in Bali die Filme ''[[Insel der Dämonen]]'' und 1934/35 auf Borneo ''[[Die Kopfjäger von Borneo]]''. Regie führte bei beiden Filmen [[Friedrich Dalsheim]] (1895–1936). 1937/38 drehte er, begleitet von seiner Frau Marie-Izabel, wissenschaftliche Filme in Malaysia im Auftrag des Völkerkundemuseums. Die Entdeckung von über 50 Subspezies von Vogel-, Schmetterlings- und anderen Tierarten, die nach ihm den Zusatz ''plesseni'' führen, sowie die Wiederentdeckung des weißen Stars ([[Balistar]]) gehen auf ihn zurück.<ref name="naum" />

Nach Deutschland zurückgekehrt lebte er fortan auf dem [[Gut Wahlstorf]] bei Preetz, das er 1938 geerbt hatte und wo sich heute seine umfangreiche Sammlung von Asiatika befindet. Auch ein Großteil seiner Gemälde – Plessen malte vor allem holsteinische und indonesische Landschaften – befindet sich dort.

== Familie ==
Victor von Plessen ist ein Nachfahre von [[Christian Ludwig Scheel von Plessen]]. Seine Eltern waren der Lehensgraf Carl von [[Scheel von Plessen|Scheel-Plessen]] auf Sierhagen und dessen Ehefrau Louise, geb. Lehnsgräfin von Scheel-Plessen (seine Eltern waren Vetter und Cousine); seine Schwester war die Malerin [[Margaretha von Plessen]]. Sein Großvater mütterlicherseits  war der holsteinische Oberpräsident [[Carl Graf von Scheel-Plessen]]. Victor Baron von Plessen heiratete am 30. November 1934 Marie-Izabel, geb. von Jenisch, die Tochter des kaiserlich Deutschen Gesandten und Wirklichen Geheimen Rats Dr. jur. [[Martin Rücker Freiherr von Jenisch]] und dessen Gattin Thyra Gräfin [[Grote (niedersächsisches Adelsgeschlecht)|Grote]]. Victor und Marie-Izabell von Plessen bekamen zwei Töchter und einen Sohn. [[Elisabeth Plessen|Elisabeth]] und [[Marie-Louise von Plessen|Marie-Louise]] sind seine Großnichten.

== Filmografie ==
(Quelle:<ref>{{Internetquelle |autor=Filmportal.de |url=https://www.filmportal.de/person/victor-von-plessen_17139f9cb3244d1db5b2341c95184095 |titel=Filmografie Victor von Plessen |werk= |hrsg=Filmportal.de |datum= |abruf=2020-02-11 |sprache=Deutsch}}</ref>)
* 1933: [[Insel der Dämonen]] (Produzent)
* 1936: Feste der Dajak (Regie)
* 1936: Giftpfeile und Reisbau (Regie)
* 1936: Alltag im Dajakdorf (Mitwirkung)
* 1936: [[Die Kopfjäger von Borneo]] (Produzent)
* 1938: Ketjak, Kinder-Barong und Kinder-Djanger auf Bali (Produzent, Regie)
* 1938: Speertänze, Reinigungszeremonien und Totenfeierlichkeiten auf Bali (Produzent, Regie)
* 1938: Tanzunterricht, Kebyar- und Legong-Tanz auf Bali (Produzent, Regie)
* 1938: Baris-Djauk-Tanz auf Bali (Produzent, Regie)
* 1938: Barong-Kèkèt-Tanz auf Bali (Produzent, Regie)
* 1944: Tropischer Reisbau (Regie)
* 1952: Borneo - Insel der Schönheit, Leidenschaft und Dämonie (Produzent, Regie)
* 1976: Eigentlich wollte ich nach Indien - Baron Victor von Plessen und seine Filme (NDR-TV-Film; Mitwirkung)<ref>{{Internetquelle |autor=IMDb |url=https://www.imdb.com/title/tt0366404/ |titel=Eigentlich wollte ich nach Indien - Baron Victor von Plessen und seine Filme |werk= |hrsg= |datum= |abruf=2020-02-11 |sprache=Deutsch}}</ref>

== Schriften ==
* ''Bei den Kopfjägern von Borneo: Ein Reisetagebuch''. Schützen-Verlag, Berlin 1936.
* ''Malaiisches Tagebuch''. Herausgegeben von Louise von Plessen. Passeur, Dörnick 2024, ISBN 978-3-00-079383-7.

== Literatur ==
* Sophie Gräfin von Plessen: ''Das Leben des Victor Baron von Plessen.'' In: ''Maueranker und Stier. Plesse, Plessen. Tausend Jahre eines norddeutschen Adelsgeschlechts'', Band 1. Herausgegeben von Christian von Plessen, [[Thomas Helms Verlag]]. Schwerin 2015, ISBN 978-3-944033-03-7, S. 481–488 (mit Porträt).
* [[Hans Friedrich von Ehrenkrook]], [[Friedrich Wilhelm Euler (Genealoge)|Friedrich Wilhelm Euler]], Jürgen von Flotow: ''Genealogisches Handbuch der Freiherrlichen Häuser, B (Briefadel)'', Band I, Band 7 der Gesamtreihe, C. A. Starke, Glücksburg/Ostsee 1954, S. 176–177.
* Hans Friedrich von Ehrenkrook, Jürgen von Flotow: ''Genealogisches Handbuch der Gräflichen Häuser, A (Uradel)'', Band I, Band 2 der Gesamtreihe, C. A. Starke, Glücksburg/Ostsee 1952, S. 302–303.
* Louise von Plessen, Hrsg.: ''Friedrich Dalsheim – Ethnographie – Film – Emigration.'' Hentrich & Hentrich,  Leipzig 2022, ISBN 978-3-95565-505-1

== Einzelnachweise ==
<references />

{{Normdaten|TYP=p|GND=126644020|LCCN=no/2011/22400|VIAF=10844684}}

{{SORTIERUNG:Plessen, Victor Von}}
[[Kategorie:Familienmitglied des Adelsgeschlechts Scheel von Plessen|Victor]]
[[Kategorie:Asienforscher]]
[[Kategorie:Ehrenritter (Johanniterorden)]]
[[Kategorie:Deutscher]]
[[Kategorie:Geboren 1900]]
[[Kategorie:Gestorben 1980]]
[[Kategorie:Mann]]

{{Personendaten
|NAME=Plessen, Victor von
|ALTERNATIVNAMEN=Plessen, Victor Baron von
|KURZBESCHREIBUNG=deutscher Forschungsreisender in Südostasien
|GEBURTSDATUM=23. Oktober 1900
|GEBURTSORT=[[Gut Sierhagen]] bei [[Neustadt in Holstein]]
|STERBEDATUM=16. Dezember 1980
|STERBEORT=[[Gut Wahlstorf]] bei [[Preetz]]
}}


text:
# Михаїл (Сабрига)
Михаїл Сабрига (Сабрига Михайло Йосипович; 22 листопада 1940, Бортків, нині Золочівського району Львівської області — 29 червня 2006, Житомир; похований у селі Зарваниця Теребовлянського району Тернопільської області) — український релігійний діяч, єпископ УГКЦ.

## Життєпис
В 1963 році вступив до новіціяту отців Редемптористів у Львові й водночас розпочав богословські студії в підпільній семінарії. 8 листопада 1971 року склав монаші обіти. 24 лютого 1974 року Архієпископ Володимир Стернюк рукопоклав Михаїла Сабригу в сан священика.
Провадив підпільну душпастирську діяльність у Львівській, Тернопільській та Івано-Франківській областях. 11 жовтня 1986 року отримав єпископське свячення.
Після виходу УГКЦ з підпілля — єпископ-помічник кардинала Мирослава-Івана Любачівського у Львові. Від 1990 року — в Тернополі, від 1992 року — екзарх новоствореної Тернопільсько-Зборівської єпархії. Від 1993 року до відходу у вічність — єпископ Тернопільсько-Зборівської єпархії УГКЦ.
Як ініціатор відродження УГКЦ освятив новозбудовані і відновлені храми та богослужбові споруди на Тернопільщині, зокрема Монастир Святого Теодора Студита в с. Колодіївка Підволочиського району.
Співзасновник благодійного міжнародного фонду «Карітас» (1994). Засновник (1995) і видавець газети «Божий сіяч».
Благословив відбудову Марійського духовного центру в Зарваниці (Теребовлянський район).

## Нагороди
- Орден «За заслуги» 3-го ступеня (1999).

## Творчість
Автор статей і проповідей.
- «Зерна віри» — збірка проповідей (2013, вийшла у світ з нагоди 20-ї річниці створення Тернопільської єпархії та інтронізації владики Михаїла Сабриги)

wikiname: ukwiki

title: Михаїл (Сабрига)

in_language: uk

wikitext:
{{Єпископ
|ім'я= Михаїл Сабрига
|портрет= Михаїл (Сабрига) - 06040022.jpg
|ширина портрету    =200px
|титул = Архієпископ [[Тернопільсько-Зборівська єпархія УГКЦ|Тернопільсько-Зборівський]]
|порядок = 1
|прапор = Coat of arms of Ternopil-Zboriv (UGCC).svg
|церква=[[Українська греко-католицька церква]]
|періодпочаток = [[17 жовтня]] [[1993]]
|періодкінець = [[29 червня]] [[2006]]
|наступник = [[Василь (Семенюк)]]
|хіротонія= [[11 жовтня]] [[1986]]
|сан = [[24 лютого]] [[1974]]
|дата народження=22.11.1940
|місце народження= [[Бортків]], [[Золочівський район]], [[Львівська область]]
|дата смерті=29.06.2006
|місце смерті= [[Житомир]]; похований у селі [[Зарваниця (Теребовлянський район)|Зарваниця]] [[Теребовлянський район|Теребовлянського району]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]]
|посада=[[Епарх|Єпарх]] [[Тернопільсько-Зборівська єпархія УГКЦ|Тернопільсько-Зборівський]]
|нагороди = {{Орден «За заслуги» III ступеня (Україна)}}
}}
'''Михаїл Сабрига''' (Сабрига Михайло Йосипович; [[22 листопада]] [[1940]], [[Бортків]], нині [[Золочівський район|Золочівського району]] [[Львівська область|Львівської області]] — [[29 червня]] [[2006]], [[Житомир]]; похований у селі [[Зарваниця (Теребовлянський район)|Зарваниця]] [[Теребовлянський район|Теребовлянського району]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]]) — [[Україна|український]] [[релігійний діяч]], [[єпископ]] [[Українська греко-католицька церква|УГКЦ]].

== Життєпис ==
В 1963 році вступив до [[новіціят]]у [[Редемптористи|отців Редемптористів]] у [[Львів|Львові]] й водночас розпочав богословські студії в підпільній [[семінарія|семінарії]]. [[8 листопада]] [[1971]] року склав монаші обіти. [[24 лютого]] [[1974]] року [[Архієпископ]] [[Володимир Стернюк]] рукопоклав Михаїла Сабригу в сан [[священик]]а.

Провадив підпільну душпастирську діяльність у [[Львівська область|Львівській]], [[Тернопільська область|Тернопільській]] та [[Івано-Франківська область|Івано-Франківській областях]]. [[11 жовтня]] [[1986]] року отримав єпископське свячення.

Після виходу УГКЦ з підпілля — [[Вікарій|єпископ-помічник]] [[кардинал]]а [[Любачівський Мирослав Іван|Мирослава-Івана Любачівського]] у Львові. Від 1990 року — в [[Тернопіль|Тернополі]], від 1992 року — [[екзарх]] новоствореної [[Тернопільсько-Зборівська єпархія|Тернопільсько-Зборівської єпархії]]. Від 1993 року до відходу у вічність — [[єпископ]] [[Тернопільсько-Зборівська архієпархія УГКЦ|Тернопільсько-Зборівської єпархії УГКЦ]].

Як ініціатор відродження УГКЦ освятив новозбудовані і відновлені храми та богослужбові споруди на [[Тернопільська область|Тернопільщині]], зокрема [[Монастир Святого Теодора Студита]] в с. [[Колодіївка (Підволочиський район)|Колодіївка]] [[Підволочиський район|Підволочиського району]].

Співзасновник благодійного міжнародного фонду «[[Карітас України|Карітас]]» (1994). Засновник (1995) і видавець газети «[[Божий сіяч]]».

Благословив відбудову [[Зарваницький духовний центр|Марійського духовного центру]] в [[Зарваниця (Теребовлянський район)|Зарваниці]] ([[Теребовлянський район]]).

== Нагороди ==
* Орден «[[Орден «За заслуги» (Україна)|За заслуги]]» 3-го ступеня (1999).

== Творчість ==
Автор статей і проповідей.
* «Зерна віри» — збірка проповідей (2013, вийшла у світ з нагоди 20-ї річниці створення Тернопільської єпархії та інтронізації владики Михаїла Сабриги)

== Джерела ==
* ''Б. Головин, М. Ханас, о. М. Шаварин, Л. Щербак.'' Сабрига Михаїл // {{ТЕС|3|212}}
* Він жив і трудився немарно [Текст] / Н. Шподарунок // [[Сільський господар плюс]] Тернопільщина. — 2020. — № 47 (25 листоп.). — С. 7 : фот.

== Посилання ==
* [http://www.tze.org.ua/arhyjeparhija/yepyskopy/vladyka-mykhail-sabryha.html Преосвященний владика Михаїл Сабрига] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140222144941/http://www.tze.org.ua/arhyjeparhija/yepyskopy/vladyka-mykhail-sabryha.html |date=22 лютого 2014 }}
* [https://web.archive.org/web/20071217210614/http://www.rr.lviv.ua/news.php?item=865 Помер Владика Михаїл (Сабрига)]
* [http://www.tze.org.ua/ostanni-novyny/1165-до-ювілею-єпархії-вийшла-збірка-проповідей-«зерна-віри».html До ювілею єпархії вийшла збірка проповідей «Зерна віри» єпископа Михаїла Сабриги]

{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Сабрига Михаїл}}
[[Категорія:Українські релігійні діячі]]
[[Категорія:Єпископи УГКЦ]]
[[Категорія:Титулярні єпископи]]
[[Категорія:Уродженці Борткова]]
[[Категорія:Персоналії:Зарваниця]]
[[Категорія:Померли в Житомирі]]
[[Категорія:Тернопільські єпископи УГКЦ]]

title: 17 жовтня 1993 — 29 червня 2006

Церква: Українська греко-католицька церква

Наступник: Василь (Семенюк)

Діяльність: католицький священник, католицький диякон, католицький єпископ

Народження: 22 листопада 1940 · Бортків, Золочівський район, Львівська область

Смерть: 29 червня 2006 (65 років) · Житомир; похований у селі Зарваниця Теребовлянського району Тернопільської області

Похований: Собор Зарваницької Матері Божої

Священство: 24 лютого 1974

Єп. хіротонія: 11 жовтня 1986

Посада: Єпарх Тернопільсько-Зборівський

title: Нагороди:

Нагороди:
Орден «За заслуги» ІІІ ступеня
Михаїл у Вікісховищі

Прапор: 1-й Архієпископ Тернопільсько-Зборівський


text:
# Саксаул
Саксау́л (лат. Halóxylon) — род древесных растений подсемейства Маревые (Chenopodioideae) семейства Амарантовые (Amaranthaceae); ранее род относили к семейству Маревые (Chenopodiaceae).
Образует пустынно-древесные заросли — саксаульные леса («саксаульники»), площадь которых в южном Казахстане составляет около 15 млн га, в Туркменистане — 6 млн га, в Узбекистане — 0,6 млн га, местами встречается в Азербайджане, где называется юлгун.

## Название
По мнению Дмитрия Ушакова, название заимствовано из казахского «seksevil». В современном казахском языке кустарник называется «сексеуіл». Согласно школьному этимологическому словарю, название саксаул заимствовано в XIX веке из тюркских языков.

## Биологическое описание
Кустарники или небольшие деревья (высотой 1,5—12 м) с вильчатым ветвлением и ломкими молодыми побегами. Листья в виде супротивных мелких бесцветных чешуй или бугорков (фотосинтез осуществляют зелёные ветви). Цветки обоеполые, сидят по 4 в пазухах чешуевидных прицветников. Околоцветник из 5 плёночных листочков, образующих у плода (орешка) крылья. Корневая система мощная, уходящая на 10—11 м. Ствол неровный, крепкий, но иногда хрупкий. Цвет коры белый, чёрный, или коричневый. В условиях юго востока Волгоградской обл хорошо дает прирост и в сильнозасушливые годы в пастбищноэащитных полосах.

## Виды
По информации базы данных The Plant List на 2013 год, род включает 9 видов:
- Haloxylon ammodendron (C.A.Mey.) Bunge ex Fenzl — Саксаул зайсанский
- Haloxylon griffithii (Moq.) Boiss.
- Haloxylon negevensis (Iljin & Zohary) Boulos
- Haloxylon persicum Bunge ex Boiss. & Buhse — Саксаул белый
- Haloxylon salicornicum (Moq.) Bunge ex Boiss.
- Haloxylon schmittianum Pomel
- Haloxylon stocksii (Boiss.) Benth. & Hook.f.
- Haloxylon tamariscifolium (L.) Pau

Все виды распространены в полупустынях и пустынях Азии. В Казахстане и Средней Азии произрастает два вида: саксаул белый и саксаул зайсанский.

## Наиболее известные виды
Саксаул белый — крупный кустарник высотой 1,5—2,5 м, а иногда до 5 м, произрастающий на песках пустыни. Листья его имеют вид небольших чешуек. Кормом служат зеленые и ростовые веточки. Прекрасный, а иногда даже единственный корм для верблюдов на протяжении всего года. Верблюды способны объедать кусты саксаула до 3 м в высоту и могут получать с одного куста до 12 кг кормовой массы. Для овец доступны лишь опавшие на землю сухие листья и веточки (до 1 кг с одного куста). Питательность саксаула высокая: в 100 кг сухого корма содержится 52,3 кормовых единицы при 3,7 кг переваримого белка.
Саксаул зайсанский — более крупный кустарник, иногда достигает 7 м высоты, с сильно ветвистым стволом. Нередко образует своеобразные саксауловые леса. Размножается семенами. Произрастает в пустынях. Лучше всего растет на супесчаных и суглинистых сероземах с высокой фильтрационной способностью, особенно при залегании грунтовых вод на глубине 5—30 м. Встречается на такырах и такырообразных сероземах, но образует здесь менее мощные кусты. Отличаясь высокой кормовой продуктивностью, саксаул зайсанский при возделывании в виде пастбищезащитных полос повышает урожайность кормовой массы пастбищных растений на прилегающей к полосе территории. Веточки саксаула зайсанского поедаются верблюдами более охотно, чем белого, да и запасов кормовой массы больше.
Белый саксаул распространён на слаборазвитых почвах бугристых и грядовых песков, зайсанский саксаул — на слабо- и среднезасолённых глинистых, супесчаных и щебнистых аллювиальных почвах.

## Сокращение ареала
Саксаул при сгорании даёт приятно пахнущий дым и потому популярен при приготовлении баранины. Несмотря на занесение в Красную книгу, вырубка саксаула на топливо и дрова для шашлыков привела к десятикратному сокращению площади саксаульников с конца XX века, есть риск их полного исчезновения в Кызылкуме к 2030-м годам.

wikiname: ruwiki

title: Саксаул

in_language: ru

wikitext:
{{Таксон
 |image file        =
 |image descr       =
 |regnum            = Растения
 |rang              = Род
 |latin             = Haloxylon
 |author            = [[Bunge (ботаник)|Bunge]] (1851)
 |syn               =
 |typus             =
 |children name     = Виды
 |children          = [[#Виды|''См. текст'']]
 |range map         =
 |range map caption =
 |range map width   =
 |range legend      =
 |wikispecies       = Haloxylon
 |grin              =
}}
'''Саксау́л''' ({{lang-la|Halóxylon}}) — [[род (биология)|род]] древесных растений подсемейства {{bt-ruslat|Маревые (подсемейство){{!}}Маревые|Chenopodioideae}} семейства {{bt-ruslat|Амарантовые|Amaranthaceae}}; ранее род относили к семейству {{bt-ruslat|Маревые|Chenopodiaceae}}.

Образует пустынно-древесные заросли — саксаульные леса («'''саксаульники'''»), площадь которых в южном [[Казахстан|Казахстане]] составляет около 15 млн га, в [[Туркменистан|Туркменистане]] — 6 млн га, в [[Узбекистан|Узбекистане]] — 0,6 млн га, местами встречается в [[Азербайджан|Азербайджане]], где называется юлгун<ref>{{Cite web |url=http://dendrology.ru/forest/item/f00/s00/e0000919/index.shtml |title=Саксауловые леса |access-date=2012-01-05 |archive-date=2012-04-17 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120417205616/http://dendrology.ru/forest/item/f00/s00/e0000919/index.shtml |url-status=live }}</ref>.

== Название ==
По мнению [[Ушаков, Дмитрий Николаевич|Дмитрия Ушакова]], название заимствовано из казахского «seksevil»<ref>{{Фасмер|саксаул}}</ref>. В современном казахском языке кустарник называется «сексеуіл». Согласно школьному этимологическому словарю, название саксаул заимствовано в XIX веке из тюркских языков<ref>Школьный этимологический словарь русского языка. Происхождение слов / Н. М. Шанский, Т. А. Боброва. — М.: Дрофа, 2004</ref>.

== Биологическое описание ==
Кустарники или небольшие деревья (высотой 1,5—12 м) с вильчатым ветвлением и ломкими молодыми побегами. Листья в виде супротивных мелких бесцветных чешуй или бугорков (фотосинтез осуществляют зелёные ветви). Цветки обоеполые, сидят по 4 в пазухах чешуевидных прицветников. Околоцветник из 5 плёночных листочков, образующих у плода (орешка) крылья. Корневая система мощная, уходящая на 10—11 м. Ствол неровный, крепкий, но иногда хрупкий. Цвет коры белый, чёрный, или коричневый. В условиях юго востока Волгоградской обл хорошо дает прирост и в сильнозасушливые годы в пастбищноэащитных полосах.

== Виды ==
По информации базы данных ''[[The Plant List]]'' на 2013 год, род включает 9 [[Биологический вид|видов]]<ref name="PlantList">{{cite web
 |url          = http://www.theplantlist.org/1.1/browse/A/Amaranthaceae/Haloxylon/
 |title        = Haloxylon
 |date         = 2013
 |publisher    = [[The Plant List]]
 |access-date   = 2018-05-28
 |lang         = en
 |archive-date = 2017-09-05
 |archive-url  = https://web.archive.org/web/20170905075655/http://www.theplantlist.org/1.1/browse/A/Amaranthaceae/Haloxylon/
 |url-status     = live
}}</ref>:
* {{bt-latrus|Haloxylon ammodendron|Саксаул зайсанский|aut=([[C.A.Mey.]]) [[Bunge (ботаник)|Bunge]] ex [[Fenzl]]|}}
* {{bt-latrus|Haloxylon griffithii|aut=([[Moq.]]) [[Boiss.]]|}}
* {{bt-latrus|Haloxylon negevensis|aut=([[Iljin]] & [[Zohary]]) [[Boulos]]|}}
* {{bt-latrus|Haloxylon persicum|Саксаул белый|aut=[[Bunge (ботаник)|Bunge]] ex [[Boiss.]] & [[Buhse]]|}}
* {{bt-latrus|Haloxylon salicornicum|aut=([[Moq.]]) [[Bunge (ботаник)|Bunge]] ex [[Boiss.]]|}}
* {{bt-latrus|Haloxylon schmittianum|aut=[[Pomel]]}}
* {{bt-latrus|Haloxylon stocksii|aut=([[Boiss.]]) [[Benth.]] & [[Hook.f.]]|}}
* {{bt-latrus|Haloxylon tamariscifolium|aut=([[L.]]) [[Pau]]|}}

Все виды распространены в полупустынях и пустынях Азии. В Казахстане и Средней Азии произрастает два вида: [[саксаул белый]] и саксаул зайсанский<ref>{{cite web
 |url          = http://www.agroatlas.ru/ru/content/related/Haloxylon_ammodendron/map/
 |title        = Ареал саксаула зайсанского (Haloxylon ammodendron (C.A.Mey) Bunge)
 |date         = 2007-09-17
 |publisher    = Проект «Агроэкологический атлас России и сопредельных стран: экономически значимые растения, их болезни, вредители и сорные растения»
 |access-date   = 2018-05-28
 |lang         =
 |archive-date = 2018-06-01
 |archive-url  = https://web.archive.org/web/20180601144150/http://www.agroatlas.ru/ru/content/related/Haloxylon_ammodendron/map/
 |url-status     = live
}}</ref>.

== Наиболее известные виды ==
[[Саксаул белый]] — крупный кустарник высотой 1,5—2,5 м, а иногда до 5 м, произрастающий на песках пустыни. Листья его имеют вид небольших чешуек. Кормом служат зеленые и ростовые веточки. Прекрасный, а иногда даже единственный корм для верблюдов на протяжении всего года. Верблюды способны объедать кусты саксаула до 3 м в высоту и могут получать с одного куста до 12 кг кормовой массы. Для овец доступны лишь опавшие на землю сухие листья и веточки (до 1 кг с одного куста). Питательность саксаула высокая: в 100 кг сухого корма содержится 52,3 [[Кормовая единица|кормовых единицы]] при 3,7 кг переваримого белка.

Саксаул зайсанский — более крупный кустарник, иногда достигает 7 м высоты, с сильно ветвистым стволом. Нередко образует своеобразные саксауловые леса. Размножается семенами. Произрастает в пустынях. Лучше всего растет на супесчаных и суглинистых сероземах с высокой фильтрационной способностью, особенно при залегании грунтовых вод на глубине 5—30 м. Встречается на такырах и такырообразных сероземах, но образует здесь менее мощные кусты. Отличаясь высокой кормовой продуктивностью, саксаул зайсанский при возделывании в виде пастбищезащитных полос повышает урожайность кормовой массы пастбищных растений на прилегающей к полосе территории. Веточки саксаула зайсанского поедаются верблюдами более охотно, чем белого, да и запасов кормовой массы больше.

Белый саксаул распространён на слаборазвитых почвах бугристых и грядовых песков, зайсанский саксаул — на слабо- и среднезасолённых глинистых, супесчаных и щебнистых аллювиальных почвах.

== Сокращение ареала ==
Саксаул при сгорании даёт приятно пахнущий дым и потому популярен при приготовлении баранины<ref>Джумагелдиев, Ы., Б. Карягдыева. [http://rep.bsmu.by/bitstream/handle/BSMU/27384/page_1597.pdf?sequence=1&isAllowed=y Туркменская кухня: национальные особенности и популярные блюда] {{Wayback|url=http://rep.bsmu.by/bitstream/handle/BSMU/27384/page_1597.pdf?sequence=1&isAllowed=y |date=20200715201121 }} // Актуальные проблемы современной медицины и фармации (2019).</ref>. Несмотря на занесение в [[Красная книга|Красную книгу]], вырубка саксаула на топливо и дрова для [[шашлык]]ов привела к десятикратному сокращению площади саксаульников с конца XX века, есть риск их полного исчезновения в [[Кызылкум]]е к 2030-м годам<ref>Турдалиев, Бекзат Нурланович, Светлана Исамиддиновна Саламова. [https://elibrary.ru/item.asp?id=35353801 Проблема Кызылкума — гибель саксаула] {{Wayback|url=https://elibrary.ru/item.asp?id=35353801 |date=20200712190706 }} Global Science and Innovations 3. Материалы Международной научной конференции. 2018.</ref>.

== Примечания ==
{{викицитатник}}
{{примечания}}
== Литература ==
* {{публикация|статья
|автор=Проскурякова Г.
|заглавие=Саксаул
|издание=Наука и жизнь
|тип=журнал
|год=1987
|номер=6
|страницы=158-160, 3 стр. обл.
}}

{{ВС}}

[[Категория:Маревые]]
[[Категория:Псаммофиты]]

title: Научная классификация

Научная классификация: Домен:ЭукариотыЦарство:РастенияКлада:Цветковые растенияКлада:ЭвдикотыКлада:СуперастеридыПорядок:ГвоздичноцветныеСемейство:АмарантовыеПодсемейство:СолянковыеТриба:СолянковыеРод:Саксаул

title: Международное научное название

Международное научное название: Haloxylon Bunge (1851)

title: Виды

Виды: См. текст

title: NCBI

title: NCBI