text:
# Гаррі Поттер і смертельні реліквії
Ця стаття про книгу. Див. також Гаррі Поттер і смертельні реліквії (фільм).

«Га́ррі По́ттер і смерте́льні релі́квії» (англ. «Harry Potter and the Deathly Hallows») — сьомий роман серії «Гаррі Поттер» британської письменниці Дж. К. Ролінґ. Його опублікувало 21 липня 2007 року видавництво «Блумсбері Паблішинґ» у Лондоні. Роман завершує серію, публікація якої тривала 10 років (1997—2007). Однак у 2015 році було оголошено про вихід нової, восьмої книги про Гаррі Поттера «Гаррі Поттер і прокляте дитя».
Книгу було видано одночасно у 93 країнах світу. Протягом першої доби від моменту релізу книги було продано одинадцять мільйонів примірників. Цим було встановлено рекорд, який тримала попередня частина серії — Гаррі Поттер і напівкровний Принц — з 2005 року.
Українською мовою роман переклав Віктор Морозов (за редакцією Олекси Негребецького та Івана Малковича) і опублікувало видавництво «А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА» 25 вересня 2007 року — раніше за всі інші переклади різними мовами.
За романом створено однойменний фільм у двох частинах. Прем'єра «Частини 1» відбулася 18 листопада 2010 року, «Частина 2» вийшла на великі екрани 14 липня 2011 року.

## Анотація
Гаррі взяв на свої плечі таємниче і небезпечне завдання — знищити всі горокракси Волдеморта. Ще ніколи Гаррі не почувався таким самотнім… У цій, мабуть, найяскравішій книзі знайдуться довгоочікувані відповіді на багато запитань.

## Епіграф
Кожна з книг серії має посвяти, але тільки «Гаррі Поттер і смертельні реліквії» містить епіграф. На першій сторінці роману наведено дві цитати: перша — з трагедії Есхіла «Узливальниці» («Хоефори»), друга — з «Плодів самотності» Вільяма Пенна, письменника-квакера, засновника штату Пенсільванія.

## Сюжет

### Останнє літо
Лорд Волдеморт і його спільники планують зненацька захопити Гаррі Поттера під час його відльоту з магічно захищеного помешкання Дурслів під охороною членів Ордена фенікса. Крім того, Волдеморт розшукує нову чарівну паличку, яка могла б подолати у двобої паличку Гаррі. Члени Ордена, користуючись багатозільною настійкою, перетворюються на шість копій Гаррі. Попри складні конспіративні заходи, смертежери атакують їх на шляху до безпечного місця, внаслідок чого Джордж Візлі втрачає вухо, а сова Гедвіґа і Дикозор Муді гинуть.
У будинку родини Візлі «Барлозі» міністр магії Руфус Скрімджер зустрічається з Гаррі, Роном і Герміоною, щоби передати їм залишені у спадок речі Албуса Дамблдора: Рон отримує світлогасник, а Герміона — дитячу книжку «Казки барда Бідла». Гаррі має отримати меч Ґордика Ґрифіндора і золотий снич, упійманий ним у першому в його житті матчі з квідичу, проте Міністерство конфіскує меч через його велику історичну цінність (фактично, він Дамблдору не належить). Не зрозумівши призначення цих предметів, друзі роблять припущення, що вони допоможуть їм у пошуках горокраксів.
(До речі, Руфус Скімджер відвідує Візлів саме у День народження Гаррі. Герміона подарувала Гаррі стервоскоп, Рон — книгу «Дванадцять абсолютно надійних способів причарувати відьму», а Джіні — палкий поцілунок…)

### Початок пошуків
У «Барлозі» святкують весілля Білла Візлі та Флер Делакур, під час якого прибуває патронус Кінґслі Шеклболта і оголошує про смерть міністра Скрімджера і захоплення влади Волдемортом. Рятуючись від смертежерів, Гаррі, Рон і Герміона з'являються до маґлівського кафе на Тотенгем-корт-роуд у Лондоні. Там вони стикаються з іншою групою смертежерів (як з'ясовується пізніше, причиною цього стало табу, накладене на ім'я Волдеморта: ця магія дозволяє смертежерам миттєво дізнаватися місцеперебування будь-кого, хто вимовить ім'я). Трійці вдається сховатися у будинку, що належав Сіріусу Блеку (за адресою: площа Гримо 12), де раніше знаходилася штаб-квартира Ордену фенікса і який тепер перейшов у власність Гаррі.
Переховуючись там, Гаррі доходить висновку, що таємничим чарівником, який викрав медальйон Салазара Слизерина і залишив записку з ініціалами «Р. А. Б.», був брат Сіріуса Реґулус Арктур Блек. Герміона пригадує, що бачила медальйон під час прибирання у будинку (описаного в книзі «Гаррі Поттер і Орден фенікса»). Друзі з'ясовують, що медальйон спершу забрав домовий ельф Блеків Крічер (саме він за наказом свого хазяїна Реґулуса поклав його у чашу в печері; натомість, Реґулус Блек загинув після того, як здобув горокракс). Пізніше медальйон був викрадений Манданґусом Флетчером, якого Гаррі наказує Крічеру знайти, передавши йому фальшивий медальйон. Із цього моменту Крічер почав ставитися до Гаррі куди добріше.
Крічер довго не повертається. Одного разу, до будинку заходить Люпин і ділиться з ними новинами - захопивши владу, Волдеморт встановив режим, подібний до нацистського: усі нечистокровні чарівники мають доводити, що у родині є чаклуни, а маґлородці (які фактично не зможуть цього зробити) отримують звинувачення у крадіжці чарів та караються відправленням до Азкабану, а іноді і позбавленням життя. Також, відвідування Гоґвортської школи чарів та чаклунства обов'язкове для усіх юних чаклунів та відьом, окрім маґлородців і тих напівкровок, хто не отримав підтвердження Кровного статусу (не довів, що має чаклунське походження). Люпин проситься разом з трійцею шукати горокракси, але Гаррі здогадується, що щось не так. Виявляється, Тонкс завагітніла і Люпин покинув її, боячись, що дитина народиться перевертнем, як він. Гаррі звинувачує Люпина у боягузстві. Той навісніє і йде геть.
Зрештою, з'являється Крічер, який знаходить Манданґуса Флечера, який покинув Дикозора під час гонитви. Той підтверджує, що дійсно знайшов медальон, але згодом передав його Долорес Амбридж як хабаря. Трійця використовує Багатозільну настоянку та проникає в Міністерство магії. У міністерстві трійця здобуває медальйон і рятує від вірної загибелі дружину міністерського працівника, на якого перетворився Рон. проте внаслідок цього рейду порушуються чари Довіри, що боронили будинок Блеків, і друзям доводиться рятуватися, роз'явившись далеко за місто.
Вони оселяються у наметі, захищеному чарами. Одної ночі їм вдається підслухати розмову групи ґоблінів, їх приятеля Діна Томаса та батька Німфадори Тонкс Теда, які стверджують, що конфіскований Міністерством меч Ґрифіндора є підробкою. Друзі вирішують знайти справжній меч, адже саме він, на їхню думку, здатний знищити горокракси. У цей час Рон, під впливом горокракса, розчарований тривалою бездіяльністю, залишає друзів. У пошуках меча Герміона з Гаррі відвідують Ґодрикову Долину, де мало не потрапляють у пастку, зіткнувшись із Волдемортовою змією Нагіні. Під час колотнечні, Гаррі у думках Волдеморта бачить момент убивства його родини, а Герміона випадково ламає чарівну паличку Гаррі.
Для убезпечення від смертежерів, друзі регулярно змінюють місце свого табору. Коли вони зупиняються у Діновому лісі, Гаррі зустрічає патронуса у формі лані, що приводить його до замерзлого ставка, на дні якого лежить справжній меч Ґрифіндора. Намагаючись витягнути його, Гаррі мало не гине, задушений ланцюжком медальйона-горокракса, що висить у нього на шиї, проте його рятує Рон, якого привів до табору світлогасник Дамблдора. Рон знищує медальйон мечем. Він також попереджає про табу, накладене на ім'я Волдеморта: тепер ним користуються так звані «хапуни», що полюють за нагородами, призначеними за впійманих маґлородців. Саме через них Рон і не зміг повернутися до друзів одразу

### Смертельні реліквії
Троє друзів відвідують Ксенофілія Лавґуда, батька Луни, і дізнаються, що загадковий символ, який неодноразово зустрічався їм, є емблемою трьох стародавніх артефактів, відомих, як «смертельні реліквії»: бузинової чарівної палички, воскресального каменя і плаща-невидимки. Цими предметами, як стверджує легенда, володіли три брати Певерелли: Кадмус (камінь), Антіох (паличка) та Іґнотус (плащ). Герміона згадує, що Іґнотус був похований у Годриковій Долині. Також з'ясовується, що Луну було викрадено через опозиційне спрямування часопису «Базікало», який видає її батько. Сподіваючись повернути Луну, Ксенофілій викликає смертежерів, але друзі встигають зникнути. Ксенофілія ув'язнено в Азкабані.
Після того, як Гаррі випадково промовляє ім'я Волдеморта, друзі потрапляють до рук хапунів. Герміона маскує Гаррі, вражаючи його жалячим закляттям. Підозрюючи, що вони захопили Поттера і сподіваючись отримати нагороду, хапуни відводять трійцю до маєтку Мелфоїв, де ті зустрічаються з Луною, Діном Томасом, Олівандером і Ґрипхуком. Волдеморт у цей час відсутній, оскільки займається пошуками бузинової палички у Східній Європі у темного чаклуна Ґріндельвальда, який відмовляється надати Волдеморту інформацію, за що той його вбиває. Побачивши серед речей полонених меч Ґрифіндора, Белатриса Лестранж, налякана тим, що вони проникли до її сховища у банку Ґрінґотс, катує Герміону, намагаючись вивідати подробиці. На порятунок приходить Добі, який з'являється у підвалі та вилучає звідти Луну, Діна й Олівандера. На шум з'являється Пітер Петіґру. Він намагається вбити Гаррі, але той нагадує йому про те, що врятував його життя кілька років тому (див. Гаррі Поттер і в'язень Азкабану). Відпустивши Гаррі, Петіґру раптово гине, задушений власною срібною рукою, яку вичаклував для нього Волдеморт на заміну тієї руки, яку Петіґру відрізав для відродження хазяїна. Гаррі та Рон кидаються нагору, щоби врятувати Герміону. Рон роззброює Белатрису, а Гаррі заволодіває паличкою Драко. Повторно з'являється Добі, щоб забрати друзів із собою до котеджу «Мушля», де живуть Білл і Флер, проте Белатриса встигає кинути в ельфа ножем, вбивши його.
У «Мушлі» Олівандер підтверджує факт існування бузинової палички, а також пояснює, що паличка завжди переходить у власність того, хто вбив або роззброїв попереднього її власника. Також Олівандер робить важливе зауваження: попри те, що бузинова паличка є непереможною, ця властивість не розповсюджується на того, хто володіє нею. Поведінка Белатриси переконує друзів у тому, що у її сховищі в банку Ґрінґотс знаходиться інший горокракс. Скориставшись допомогою Ґрипхука, вони здобувають чашу Гельґи Гафелпаф, але втрачають меч Ґрифіндора, разом з яким зникає Ґрипхук.
Тим часом Волдеморт викрадає бузинову паличку з гробниці Дамблдора, вірячи в те, що вона допоможе йому перемогти Гаррі. Дамблдор здобув паличку внаслідок двобою з Ґріндельвальдом. Від ґоблінів Волдеморт дізнається, що чашу Гельґи Гафелпаф викрадено, і завдяки ментальному зв'язку з ним, Гаррі дізнається, що наступний горокракс знаходиться у Гоґвортсі. Сам же Волдеморт збирається перевірити свої сховки.

### Битва у Гоґвортсі
Трійця прибуває у Гоґсмід, де Еберфорс Дамблдор допомагає їм пробратися у Гоґвортс. Повернення Гаррі вселяє бойовий дух в учасників Дамблдорової Армії, які готуються прийняти бій зі смертежерами (хоча це й не входило до планів Гаррі). Волдеморт тим часом перевіряє свої сховки і виявляє, що вони порожні. Здогадавшись, що саме відбувається, він лютує та прямує у Гоґвортс.
Гаррі повідомляє всім про неминучий напад Волдеморта і розпочинає пошуки горокракса. На думку Луни Лавґуд, ним має бути втрачена діадема Ровени Рейвенклов. У спільній залі Рейвенклову вона і Гаррі стикаються з Алектою Керроу, яка негайно сигналізує про небезпеку Волдемортові. Друзів рятує професорка Макґонеґел, яка також попереджає всіх викладачів школи про підготовку до битви. Побачивши чорну мітку, директор Снейп зникає зі школи. Гаррі пригадує, що бачив діадему в «кімнаті на вимогу». Тим часом Герміона знищує чашу Гафелпаф зубом василіска, здобутим у Таємній кімнаті. У «кімнаті на вимогу» на друзів нападають Драко Мелфой, Креб і Ґойл, які хочуть отримати нагороду за Поттера. Креб активує потужні чари «зложар», які знищують горокракс і його самого, мало не завдавши шкоди іншим.
Знову проникнувши у свідомість Волдеморта, Гаррі приводить друзів у Верескливу халупу, де вони стають свідками сцени вбивства професора Снейпа Темним Лордом за допомогою Нагіні (на думку Волдеморта, внаслідок цього він має стати повноцінним володарем бузинової палички тому що, на його думку, перемігши Дамблдора, Снейп став володарем бузинової палички). Помираючи, Снейп передає Гаррі спогади, переглянувши які, той дізнається, що професор був і залишався вірним Дамблдорові, в чому важливу роль відіграло пронесене ним через усе життя нерозділене кохання до Лілі Поттер. Дізнавшись, що Волдеморт намагатиметься вбити Лілі, він перейшов на бік Ордену. Смертельно вражений прокляттям, що містилося в персні Ярволода Ґонта, Дамблдор наказав Снейпові вбити його самого, Дамблдора, вибравши для цього стратегічно вдалий момент: завадивши тим самим здійснити це вбивство Драко Мелфою за наказом Волдеморта. Снейп також прислав до Гаррі патронуса, що вказав йому на місце знаходження меча Ґрифіндора (через кохання до Лілі його патронус набув тієї ж форми, що патронус матері Гаррі — срібної лані). Зі спогадів також з'ясовується, що останнім горокраксом є сам Гаррі: він має загинути для того, щоб Волдеморта було знищено.
Змирившись зі своєю долею, Гаррі вирушає в Заборонений ліс, до табору Темного Лорда (ніхто, крім Невіла цього не помічає). Дорогою йому вдається відкрити заповіданий Дамблдором золотий снич і виявити в ньому воскресальний камінь, останню зі смертельних реліквій. За допомогою каменя хлопець викликає духів померлих батьків, Сіріуса і Ремуса Люпина, які супроводжують його на шляху до смерті. Волдеморт вражає Гаррі смертельним закляттям.
Хлопець приходить до тями у загадковому місці, схожому на інтер'єр вокзалу Кінґс-Кросс, не впевнений, живий він чи мертвий. З'являється Дамблдор, який пояснює, що Волдемортів горокракс всередині Гаррі було знищено. За словами професора, скориставшись кров'ю хлопця для свого відродження, Волдеморт став своєрідним горокраксом для Гаррі, і той житиме доти, доки житиме Темний Лорд. Він також бачить можливу остаточну долю Темного Лорда: понівечене плачуче немовля, якому «вже ніщо не допоможе». Дамблдор каже, що Гаррі має вибір - повернутися або піти далі.
Гаррі повертається до життя, проте вдає мертвого. Волдеморт наказує Нарцисі Мелфой пересвідчитися в тому, що хлопець загинув. Утім Нарциса, виявивши, що Гаррі живий, повідомляє Волдемортові неправду, дізнавшись від Гаррі що Драко досі живий. Полонений Геґрід відносить Гаррі до замку як трофей Волдеморта. Прибічники Гаррі приголомшені. На Невіла, який намагається протистояти йому, Волдеморт вдягає Сортувальний капелюх, підпаливши його.
Атака кентаврів і підкріплення захисників поновлює битву. Невіл витягає з капелюха меч Ґодрика Ґрифіндора і стинає голову Нагіні, знищивши тим самим останній наявний горокракс. Бій зі смертежерами триває, зокрема Джордж та Лі Джордан перемогли Якслі, Флітвік - Долохова, Геґрід - Макнейра, Артур та Персі Візлі - Тікнесі, Молі Візлі, яка перемагає Белатрису. Тим часом Гаррі виступає на останній двобій з Волдемортом: хлопець збагнув, що саме він є володарем бузинової палички (після того, як Драко Мелфой роззброїв Дамблдора на Астрономічній вежі, паличка перейшла до нього; згодом же її власником став Гаррі, відібравши її у Драко під час утечі з маєтку Мелфоїв). Волдеморт знову вражає Гаррі смертельним закляттям, проте воно знову відбивається і знищує його самого, на цей раз остаточно.
Серед загиблих: Фред Візлі, Ремус Люпин, Німфадора Тонкс і Колін Кріві. Після битви Гаррі повідомляє портретові Дамблдора, що залишить плащ-невидимку собі, але не шукатиме загублений у лісі воскресальний камінь. Натомість бузинову паличку він повертає до гробниці директора, і якщо Гаррі помре природною смертю, її сила зникне. Перед цим Гаррі використовує всемогутність бузинової палички, щоби полагодити власну, зламану.

### Епілог
Дев'ятнадцять років потому. Гаррі одружений із Джині Візлі, вони мають трьох дітей: Джеймс Сіріус названий на честь батька та хрещеного батька Гаррі, Албус Северус — на честь двох покійних директорів Гоґвортсу, Лілі Луна — на честь матері та близької подруги Гаррі. Рон одружився з Герміоною, у них двоє дітей: Роуз і Г'юґо. Обидві родини зустрічаються на вокзалі Кінґс-Кросс, проводжаючи дітей до школи (маленький Албус їде вперше, через що дуже занепокоєний). Ненароком вони помічають, як 19-річний похресник Гаррі Тедді Люпин (син покійних Ремуса і Тонкс) цілується з Вікторією Візлі (дочкою Білла і Флер) в одному з купе. Також Гаррі бачить Драко Мелфоя з дружиною (її ім'я, згідно з інформацією, поданою на вебсайті Джоан Ролінґ, — Асторія Ґрінґрасс) і сином Скорпіусом; Мелфой стримано вітає Гаррі кивком голови і відвертається. З розмов з'ясовується, що Невіл викладає в Гоґвортсі гербалогію і досі є близьким другом Гаррі. Гаррі заспокоює Албуса, який побоюється призначення у Слизерин. Він каже синові, що один з його тезок — Северус Снейп — належав до Слизерину і був найсміливішим з усіх, кого знав Гаррі. Крім того, додає батько синові, Сортувальний капелюх завжди враховує вибір самого сортованого. Роман завершується словами: «Шрам не болів уже дев'ятнадцять років. Все було добре.»

wikiname: ukwiki

title: Гаррі Поттер і смертельні реліквії

in_language: uk

wikitext:
: ''Ця стаття про книгу. Див. також [[Гаррі Поттер і смертельні реліквії (фільм)]].''
{{Видання
| назва              = Гаррі Поттер і смертельні реліквії
| назва_оригіналу    = Harry Potter and the Deathly Hallows
| переклад           = [[Морозов Віктор|Віктор Морозов]]
| зображення         = HP and the Deathly Hallows UKR.jpg
| підпис_зображення  = Українська обкладинка книги Гаррі Поттер і Смертельні Реліквії
| автор              = [[Роулінг Джоан|Дж. К. Ролінґ]]
| ілюстрації         =
| дизайн_обкладинки_укр = [[Єрко Владислав|Владислав Єрко]]
| країна             = {{UK}}
| мова = [[Англійська мова|англійська]]
| серія = [[Гаррі Поттер (серія романів)|Гаррі Поттер]]
| тема =
| жанр = [[фентезі]]
| видавництво = {{UK}}: Блумсбері Паблішинґ<br/> {{UKR}}: [[А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА]]
| дата_публікації = [[21 липня]] [[2007]] року
| публікація_українською_мовою = [[25 вересня]] [[2007]] року
| media_type =
| сторінки = 640
| isbn = 978-966-7047-70-2
| попереднє_видання = [[Гаррі Поттер і напівкровний Принц]]
}}

'''«Га́ррі По́ттер і смерте́льні релі́квії»''' ({{lang-en|«Harry Potter and the Deathly Hallows»}}) — сьомий роман [[Гаррі Поттер (серія романів)|серії «Гаррі Поттер»]] британської письменниці [[Джоан Ролінґ|Дж. К. Ролінґ]]. Його опублікувало [[21 липня]] [[2007]] року видавництво «[[Блумсбері Паблішинґ]]» у [[Лондон]]і. Роман завершує серію, публікація якої тривала 10 років (1997—2007). Однак у 2015 році було оголошено про вихід нової, восьмої книги про Гаррі Поттера «Гаррі Поттер і прокляте дитя».

Книгу було видано одночасно у 93 країнах світу. Протягом першої доби від моменту релізу книги було продано одинадцять мільйонів примірників. Цим було встановлено рекорд, який тримала попередня частина серії — [[Гаррі Поттер і напівкровний Принц]] — з [[2005]] року.

Українською мовою роман переклав [[Віктор Морозов]] (за редакцією [[Олекса Негребецький|Олекси Негребецького]] та [[Іван Малкович|Івана Малковича]]) і опублікувало видавництво «[[А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА]]» [[25 вересня]] [[2007]] року — раніше за всі інші переклади різними мовами.

За романом створено [[Гаррі Поттер і смертельні реліквії (фільм)|однойменний фільм]] у двох частинах. Прем'єра ''«Частини 1»'' відбулася [[18 листопада]] [[2010 в кіно|2010]] року, ''«Частина 2»'' вийшла на великі екрани [[14 липня]] [[2011 в кіно|2011]] року.

== Анотація ==
Гаррі взяв на свої плечі таємниче і небезпечне завдання — знищити всі [[горокракс]]и [[Волдеморт]]а. Ще ніколи Гаррі не почувався таким самотнім… У цій, мабуть, найяскравішій книзі знайдуться довгоочікувані відповіді на багато запитань.

== Епіграф ==
Кожна з книг серії має посвяти, але тільки «Гаррі Поттер і смертельні реліквії» містить епіграф. На першій сторінці роману наведено дві цитати: перша — з трагедії [[Есхіл]]а «Узливальниці» («Хоефори»), друга — з «Плодів самотності» Вільяма Пенна, письменника-[[Квакери|квакера]], засновника штату [[Пенсільванія]].

== Сюжет ==

=== Останнє літо ===
[[Лорд Волдеморт]] і його спільники планують зненацька захопити [[Гаррі Поттер]]а під час його відльоту з магічно захищеного помешкання [[Дурслі]]в під охороною членів [[Орден фенікса|Ордена фенікса]]. Крім того, Волдеморт розшукує нову чарівну паличку, яка могла б подолати у двобої паличку Гаррі. Члени Ордена, користуючись багатозільною настійкою, перетворюються на шість копій Гаррі. Попри складні конспіративні заходи, [[смертежери]] атакують їх на шляху до безпечного місця, внаслідок чого [[Фред і Джордж Візлі|Джордж Візлі]] втрачає вухо, а сова [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Гедвіґа|Гедвіґа]] і [[Аластор Муді|Дикозор Муді]] гинуть.

У будинку [[Родина Візлі|родини Візлі]] «Барлозі» міністр магії [[Руфус Скрімджер]] зустрічається з Гаррі, [[Рон Візлі|Роном]] і [[Герміона Ґрейнджер|Герміоною]], щоби передати їм залишені у спадок речі [[Албус Дамблдор|Албуса Дамблдора]]: Рон отримує світлогасник, а Герміона — дитячу книжку «Казки барда Бідла». Гаррі має отримати [[Меч Ґодрика Ґрифіндора|меч Ґордика Ґрифіндора]] і золотий [[снич]], упійманий ним у першому в його житті матчі з [[квідич]]у, проте Міністерство конфіскує меч через його велику історичну цінність (фактично, він Дамблдору не належить). Не зрозумівши призначення цих предметів, друзі роблять припущення, що вони допоможуть їм у пошуках [[горокракс]]ів.

(До речі, Руфус Скімджер відвідує Візлів саме у День народження Гаррі. Герміона подарувала Гаррі стервоскоп, Рон — книгу «Дванадцять абсолютно надійних способів причарувати відьму», а Джіні — палкий поцілунок…)

=== Початок пошуків ===
У [[Місця світу Гаррі Поттера#"Барліг"|«Барлозі»]] святкують весілля [[Білл Візлі|Білла Візлі]] та [[Флер Делакур]], під час якого прибуває [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Патронус|патронус]] [[Кінґслі Шеклболт]]а і оголошує про смерть міністра Скрімджера і захоплення влади Волдемортом. Рятуючись від смертежерів, Гаррі, Рон і Герміона з'являються до [[маґл]]івського кафе на Тотенгем-корт-роуд у [[Лондон]]і. Там вони стикаються з іншою групою смертежерів (як з'ясовується пізніше, причиною цього стало табу, накладене на ім'я Волдеморта: ця магія дозволяє смертежерам миттєво дізнаватися місцеперебування будь-кого, хто вимовить ім'я). Трійці вдається сховатися у будинку, що належав [[Сіріус Блек|Сіріусу Блеку]] (за адресою: [[Місця світу Гаррі Поттера#Площа Ґримо, 12|площа Гримо 12]]), де раніше знаходилася штаб-квартира [[Орден Фенікса (Гаррі Поттер)|Ордену фенікса]] і який тепер перейшов у власність Гаррі.

Переховуючись там, Гаррі доходить висновку, що таємничим чарівником, який викрав медальйон Салазара Слизерина і залишив записку з ініціалами «Р. А. Б.», був брат Сіріуса Реґулус Арктур Блек. Герміона пригадує, що бачила медальйон під час прибирання у будинку (описаного в книзі «[[Гаррі Поттер і Орден фенікса]]»). Друзі з'ясовують, що медальйон спершу забрав домовий ельф Блеків [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Крічер|Крічер]] (саме він за наказом свого хазяїна Реґулуса поклав його у чашу в печері; натомість, Реґулус Блек загинув після того, як здобув горокракс). Пізніше медальйон був викрадений [[Орден Фенікса (Гаррі Поттер)#Манданґус Флетчер|Манданґусом Флетчером]], якого Гаррі наказує Крічеру знайти, передавши йому фальшивий медальйон. Із цього моменту Крічер почав ставитися до Гаррі куди добріше.

Крічер довго не повертається. Одного разу, до будинку заходить Люпин і ділиться з ними новинами - захопивши владу, Волдеморт встановив режим, подібний до [[Націонал-соціалізм|нацистського]]: усі нечистокровні чарівники мають доводити, що у родині є чаклуни, а маґлородці (які фактично не зможуть цього зробити) отримують звинувачення у крадіжці чарів та караються відправленням до Азкабану, а іноді і позбавленням життя. Також, відвідування [[Гоґвортс|Гоґвортської школи чарів та чаклунства]] обов'язкове для усіх юних чаклунів та відьом, окрім маґлородців і тих напівкровок, хто не отримав підтвердження Кровного статусу (не довів, що має чаклунське походження). Люпин проситься разом з трійцею шукати горокракси, але Гаррі здогадується, що щось не так. Виявляється, Тонкс завагітніла і Люпин покинув її, боячись, що дитина народиться перевертнем, як він. Гаррі звинувачує Люпина у боягузстві. Той навісніє і йде геть.

Зрештою, з'являється Крічер, який знаходить Манданґуса Флечера, який покинув Дикозора під час гонитви. Той підтверджує, що дійсно знайшов медальон, але згодом передав його [[Долорес Амбридж]] як хабаря. Трійця використовує Багатозільну настоянку та проникає в [[Міністерство магії]]. У міністерстві трійця здобуває медальйон і рятує від вірної загибелі дружину міністерського працівника, на якого перетворився Рон. проте внаслідок цього рейду порушуються чари Довіри, що боронили будинок Блеків, і друзям доводиться рятуватися, роз'явившись далеко за місто.

Вони оселяються у наметі, захищеному чарами. Одної ночі їм вдається підслухати розмову групи ґоблінів, їх приятеля Діна Томаса та батька Німфадори Тонкс Теда, які стверджують, що конфіскований Міністерством меч Ґрифіндора є підробкою. Друзі вирішують знайти справжній меч, адже саме він, на їхню думку, здатний знищити [[Магічні речі світу Гаррі Поттера#Горокракс|горокракси]]. У цей час Рон, під впливом горокракса, розчарований тривалою бездіяльністю, залишає друзів. У пошуках меча Герміона з Гаррі відвідують [[Місця світу Гаррі Поттера#Ґодрикова Долина|Ґодрикову Долину]], де мало не потрапляють у пастку, зіткнувшись із Волдемортовою змією Нагіні. Під час колотнечні, Гаррі у думках Волдеморта бачить момент убивства його родини, а Герміона випадково ламає чарівну паличку Гаррі.

Для убезпечення від [[Смертежери|смертежерів]], друзі регулярно змінюють місце свого табору. Коли вони зупиняються у Діновому лісі, Гаррі зустрічає [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Патронус|патронуса]] у формі [[Лань|лані]], що приводить його до замерзлого ставка, на дні якого лежить справжній меч Ґрифіндора. Намагаючись витягнути його, Гаррі мало не гине, задушений ланцюжком медальйона-горокракса, що висить у нього на шиї, проте його рятує Рон, якого привів до табору світлогасник Дамблдора. Рон знищує медальйон мечем. Він також попереджає про табу, накладене на ім'я Волдеморта: тепер ним користуються так звані «хапуни», що полюють за нагородами, призначеними за впійманих маґлородців. Саме через них Рон і не зміг повернутися до друзів одразу

=== Смертельні реліквії ===
[[Файл:Deathly Hallows Sign.svg|thumb|150px|Таємничий символ, який неодноразово з'являється в романі, представляє схематичне зображення легендарних смертельних реліквій.]]
Троє друзів відвідують Ксенофілія Лавґуда, батька [[Луна Лавґуд|Луни]], і дізнаються, що загадковий символ, який неодноразово зустрічався їм, є емблемою трьох стародавніх артефактів, відомих, як «смертельні реліквії»: бузинової чарівної палички, воскресального каменя і плаща-невидимки. Цими предметами, як стверджує легенда, володіли три брати Певерелли: Кадмус (камінь), Антіох (паличка) та Іґнотус (плащ). Герміона згадує, що Іґнотус був похований у Годриковій Долині. Також з'ясовується, що Луну було викрадено через опозиційне спрямування часопису «Базікало», який видає її батько. Сподіваючись повернути Луну, Ксенофілій викликає смертежерів, але друзі встигають зникнути. Ксенофілія ув'язнено в Азкабані.

Після того, як Гаррі випадково промовляє ім'я Волдеморта, друзі потрапляють до рук хапунів. Герміона маскує Гаррі, вражаючи його жалячим закляттям. Підозрюючи, що вони захопили Поттера і сподіваючись отримати нагороду, хапуни відводять трійцю до маєтку [[Мелфої]]в, де ті зустрічаються з Луною, Діном Томасом, Олівандером і Ґрипхуком. Волдеморт у цей час відсутній, оскільки займається пошуками бузинової палички у Східній Європі у темного чаклуна Ґріндельвальда, який відмовляється надати Волдеморту інформацію, за що той його вбиває. Побачивши серед речей полонених меч Ґрифіндора, [[Белатриса Лестранж]], налякана тим, що вони проникли до її сховища у банку [[Місця світу Гаррі Поттера#Ґрінґотс|Ґрінґотс]], катує Герміону, намагаючись вивідати подробиці. На порятунок приходить [[Добі]], який з'являється у підвалі та вилучає звідти Луну, Діна й Олівандера. На шум з'являється [[Пітер Петіґру]]. Він намагається вбити Гаррі, але той нагадує йому про те, що врятував його життя кілька років тому (див. [[Гаррі Поттер і в'язень Азкабану]]). Відпустивши Гаррі, Петіґру раптово гине, задушений власною срібною рукою, яку вичаклував для нього Волдеморт на заміну тієї руки, яку Петіґру відрізав для відродження хазяїна. Гаррі та Рон кидаються нагору, щоби врятувати Герміону. Рон роззброює [[Белатриса Лестранж|Белатрису]], а Гаррі заволодіває паличкою [[Мелфої#Драко Мелфой|Драко]]. Повторно з'являється Добі, щоб забрати друзів із собою до котеджу «Мушля», де живуть Білл і Флер, проте Белатриса встигає кинути в ельфа ножем, вбивши його.

У «Мушлі» Олівандер підтверджує факт існування бузинової палички, а також пояснює, що паличка завжди переходить у власність того, хто вбив або роззброїв попереднього її власника. Також Олівандер робить важливе зауваження: попри те, що бузинова паличка є непереможною, ця властивість не розповсюджується на того, хто володіє нею. Поведінка Белатриси переконує друзів у тому, що у її сховищі в банку Ґрінґотс знаходиться інший [[Магічні речі світу Гаррі Поттера#Горокракс|горокракс]]. Скориставшись допомогою Ґрипхука, вони здобувають чашу Гельґи Гафелпаф, але втрачають меч Ґрифіндора, разом з яким зникає Ґрипхук.

Тим часом Волдеморт викрадає бузинову паличку з гробниці Дамблдора, вірячи в те, що вона допоможе йому перемогти Гаррі. Дамблдор здобув паличку внаслідок двобою з Ґріндельвальдом. Від ґоблінів Волдеморт дізнається, що чашу Гельґи Гафелпаф викрадено, і завдяки ментальному зв'язку з ним, Гаррі дізнається, що наступний горокракс знаходиться у [[Гоґвортс]]і. Сам же Волдеморт збирається перевірити свої сховки.

=== Битва у Гоґвортсі ===
Трійця прибуває у [[Місця світу Гаррі Поттера#Гоґсмід|Гоґсмід]], де Еберфорс Дамблдор допомагає їм пробратися у Гоґвортс. Повернення Гаррі вселяє бойовий дух в учасників [[Дамблдорова Армія|Дамблдорової Армії]], які готуються прийняти бій зі [[Смертежери|смертежерами]] (хоча це й не входило до планів Гаррі). Волдеморт тим часом перевіряє свої сховки і виявляє, що вони порожні. Здогадавшись, що саме відбувається, він лютує та прямує у Гоґвортс.

Гаррі повідомляє всім про неминучий напад Волдеморта і розпочинає пошуки горокракса. На думку Луни Лавґуд, ним має бути втрачена діадема Ровени Рейвенклов. У спільній залі Рейвенклову вона і Гаррі стикаються з Алектою Керроу, яка негайно сигналізує про небезпеку Волдемортові. Друзів рятує [[Мінерва Макґонеґел|професорка Макґонеґел]], яка також попереджає всіх викладачів школи про підготовку до битви. Побачивши чорну мітку, [[Северус Снейп|директор Снейп]] зникає зі школи. Гаррі пригадує, що бачив діадему в «кімнаті на вимогу». Тим часом Герміона знищує чашу Гафелпаф зубом василіска, здобутим у Таємній кімнаті. У «кімнаті на вимогу» на друзів нападають [[Мелфої#Драко Мелфой|Драко Мелфой]], Креб і Ґойл, які хочуть отримати нагороду за Поттера. Креб активує потужні чари «зложар», які знищують горокракс і його самого, мало не завдавши шкоди іншим.

Знову проникнувши у свідомість [[Лорд Волдеморт|Волдеморта]], Гаррі приводить друзів у Верескливу халупу, де вони стають свідками сцени вбивства професора Снейпа Темним Лордом за допомогою Нагіні (на думку Волдеморта, внаслідок цього він має стати повноцінним володарем бузинової палички тому що, на його думку, перемігши Дамблдора, Снейп став володарем бузинової палички). Помираючи, [[Северус Снейп|Снейп]] передає Гаррі спогади, переглянувши які, той дізнається, що професор був і залишався вірним Дамблдорові, в чому важливу роль відіграло пронесене ним через усе життя нерозділене кохання до [[Лілі Поттер]]. Дізнавшись, що Волдеморт намагатиметься вбити Лілі, він перейшов на бік Ордену. Смертельно вражений прокляттям, що містилося в персні Ярволода Ґонта, Дамблдор наказав Снейпові вбити його самого, Дамблдора, вибравши для цього стратегічно вдалий момент: завадивши тим самим здійснити це вбивство Драко Мелфою за наказом Волдеморта. Снейп також прислав до Гаррі патронуса, що вказав йому на місце знаходження [[Меч Ґодрика Ґрифіндора|меча Ґрифіндора]] (через кохання до Лілі його [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Патронус|патронус]] набув тієї ж форми, що патронус матері Гаррі — срібної лані). Зі спогадів також з'ясовується, що останнім [[Магічні речі світу Гаррі Поттера#Горокракс|горокраксом]] є сам Гаррі: він має загинути для того, щоб Волдеморта було знищено.

Змирившись зі своєю долею, Гаррі вирушає в Заборонений ліс, до табору Темного Лорда (ніхто, крім [[Невіл Лонґботом|Невіла]] цього не помічає). Дорогою йому вдається відкрити заповіданий Дамблдором золотий снич і виявити в ньому воскресальний камінь, останню зі смертельних реліквій. За допомогою каменя хлопець викликає духів померлих батьків, Сіріуса і [[Ремус Люпин|Ремуса Люпина]], які супроводжують його на шляху до смерті. Волдеморт вражає Гаррі [[Список заклять (Гаррі Поттер)|смертельним закляттям]].

Хлопець приходить до тями у загадковому місці, схожому на інтер'єр вокзалу Кінґс-Кросс, не впевнений, живий він чи мертвий. З'являється [[Албус Дамблдор|Дамблдор]], який пояснює, що Волдемортів [[Магічні речі світу Гаррі Поттера#Горокракс|горокракс]] всередині Гаррі було знищено. За словами професора, скориставшись кров'ю хлопця для свого відродження, Волдеморт став своєрідним горокраксом для Гаррі, і той житиме доти, доки житиме Темний Лорд. Він також бачить можливу остаточну долю Темного Лорда: понівечене плачуче немовля, якому «вже ніщо не допоможе». Дамблдор каже, що Гаррі має вибір - повернутися або піти далі.

Гаррі повертається до життя, проте вдає мертвого. [[Лорд Волдеморт|Волдеморт]] наказує [[Мелфої#Нарциса Мелфой|Нарцисі Мелфой]] пересвідчитися в тому, що хлопець загинув. Утім Нарциса, виявивши, що Гаррі живий, повідомляє Волдемортові неправду, дізнавшись від Гаррі що Драко досі живий. Полонений Геґрід відносить Гаррі до замку як трофей Волдеморта. Прибічники Гаррі приголомшені. На Невіла, який намагається протистояти йому, Волдеморт вдягає [[Гоґвортс#Сортувальний Капелюх|Сортувальний капелюх]], підпаливши його.

Атака кентаврів і підкріплення захисників поновлює битву. Невіл витягає з капелюха [[меч Ґодрика Ґрифіндора]] і стинає голову Нагіні, знищивши тим самим останній наявний горокракс. Бій зі [[Смертежери|смертежерами]] триває, зокрема Джордж та Лі Джордан перемогли Якслі, Флітвік - Долохова, Геґрід - Макнейра, Артур та Персі Візлі - Тікнесі, [[Молі Візлі]], яка перемагає Белатрису. Тим часом Гаррі виступає на останній двобій з Волдемортом: хлопець збагнув, що саме він є володарем бузинової палички (після того, як Драко Мелфой роззброїв Дамблдора на Астрономічній вежі, паличка перейшла до нього; згодом же її власником став Гаррі, відібравши її у Драко під час утечі з маєтку Мелфоїв). Волдеморт знову вражає Гаррі смертельним закляттям, проте воно знову відбивається і знищує його самого, на цей раз остаточно.

Серед загиблих: [[Фред і Джордж Візлі|Фред Візлі]], [[Ремус Люпин]], [[Німфадора Тонкс]] і Колін Кріві. Після битви Гаррі повідомляє портретові Дамблдора, що залишить [[Плащ-невидимка|плащ-невидимку]] собі, але не шукатиме загублений у лісі воскресальний камінь. Натомість бузинову паличку він повертає до гробниці директора, і якщо Гаррі помре природною смертю, її сила зникне. Перед цим Гаррі використовує всемогутність бузинової палички, щоби полагодити власну, зламану.

=== Епілог ===
Дев'ятнадцять років потому. Гаррі одружений із Джині Візлі, вони мають трьох дітей: Джеймс Сіріус названий на честь [[Джеймс Поттер|батька]] та [[Сіріус Блек|хрещеного батька]] Гаррі, Албус Северус — на честь двох покійних директорів Гоґвортсу, Лілі Луна — на честь матері та [[Луна Лавґуд|близької подруги Гаррі]]. Рон одружився з Герміоною, у них двоє дітей: Роуз і Г'юґо. Обидві родини зустрічаються на вокзалі Кінґс-Кросс, проводжаючи дітей до школи (маленький Албус їде вперше, через що дуже занепокоєний). Ненароком вони помічають, як 19-річний похресник Гаррі Тедді Люпин (син покійних Ремуса і Тонкс) цілується з Вікторією Візлі (дочкою Білла і Флер) в одному з купе. Також Гаррі бачить Драко Мелфоя з дружиною (її ім'я, згідно з інформацією, поданою на вебсайті Джоан Ролінґ, — Асторія Ґрінґрасс) і сином Скорпіусом; Мелфой стримано вітає Гаррі кивком голови і відвертається. З розмов з'ясовується, що Невіл викладає в Гоґвортсі [[Гоґвортс#Гербалогія|гербалогію]] і досі є близьким другом Гаррі. Гаррі заспокоює Албуса, який побоюється призначення у Слизерин. Він каже синові, що один з його тезок — [[Северус Снейп]] — належав до [[Слизерин]]у і був найсміливішим з усіх, кого знав Гаррі. Крім того, додає батько синові, Сортувальний капелюх завжди враховує вибір самого сортованого. Роман завершується словами: «Шрам не болів уже дев'ятнадцять років. Все було добре.»

== Коментарі і додатки ==
В одному з інтерв'ю{{Fact}} після виходу книги авторка повідомила додаткові подробиці долі головних і другорядних персонажів:

* Гаррі став [[Міністерство магії#Аврори|аврором]], пізніше був призначений головою відповідного відділу в Міністерстві магії. Він зберіг летючий мотоцикл Сіріуса, який полагодив для нього [[Артур Візлі]], але втратив здатність говорити парселмовою (після знищення фрагмента душі Волдеморта, який перебував у ньому).
* Джіні Візлі певний час грала у квідич за команду «Гарпії з Голігеду», згодом покинула спорт, зайнявшись вихованням дітей, і зрештою стала провідним спортивним кореспондентом «Щоденного віщуна».
* Рон Візлі став аврором, як і Гаррі, але потім почав працювати у крамниці [[Місця світу Гаррі Поттера#"Відьмацькі витівки Візлів"|«Відьмацькі витівки Візлі»]] разом із Джорджем.
* Герміона знайшла своїх батьків в Австралії та повернула їм пам'ять. Спершу працювала у Відділі нагляду за магічними істотами Міністерства: на цій посаді домоглася значного покращення умов життя ельфів-домовиків. Пізніше перейшла до Відділу магічного права, де сприяла скасуванню низки законів, що обмежували права нечистокровних магів. Також вона єдина з трійці головних героїв завершила повний семирічний курс навчання в Гоґвортсі.
* [[Невіл Лонґботом]] одружився з Ганною Еббот, яка стала новою власницею «Дірявого казана».
* Джордж Візлі продовжує тримати крамницю жартів. Одружився з Анджеліною Джонсон і має двох дітей: Фреда (названого на честь загиблого брата) і Роксанну.
* [[Луна Лавґуд]] присвятилася пошукам дивних і незвичних створінь. Зрештою одружилася з Рольфом, онуком відомого натураліста Ньюта Скамандера (згадується в книзі «[[Фантастичні тварини і де їх шукати]]»). У подружжя народилися близнята Лоркан і Лісандр. Батько Луни продовжує видавати популярний часопис «Базікало».
* Фіренце було прийнято назад у громаду кентаврів, які визнали його сприяння і допомогу людям за шляхетність.
* [[Долорес Амбридж]] було заарештовано й ув'язнено в [[Азкабан]]і через злочини проти маґлородців.
* [[Чо Чанґ]] одружилася з маґлом.<ref>{{Cite web |url=http://blog.nola.com/living/2007/10/new_orleans_students_give_rowl.html |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20110902151536/http://blog.nola.com/living/2007/10/new_orleans_students_give_rowl.html |archivedate=2 вересня 2011 |deadurl=yes }}</ref>
* Деніс Кріві, брат загиблого Коліна Кріві, одружився з Орлою Свірк та назвав сина на честь свого брата.
* Віктор Крум знайшов кохання у своїй рідній Болгарії.

Певних змін також зазнав магічний світ у цілому:

* [[Кінґслі Шеклболт]] став міністром магії. [[Персі Візлі]] працює під його керівництвом на високій посаді. Серед реформ, запроваджених новою адміністрацією, є те, що для вартування Азкабану більше не використовують [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Дементор|дементор]]ів. В цілому світ став більш «світлим і сонячним». У реформуванні Міністерства важливу роль відіграли Гаррі, Рон і Герміона.
* Гоґвортський гуртожиток Слизерин став демократичнішим і тепер приймає не лише чистокровних магів. Проте за ним збереглася дещо «темна» репутація.
* Прокляття, що лежало на посаді вчителя захисту від темних мистецтв, зникло зі смертю [[Лорд Волдеморт|Волдеморта]]. У Гоґвортсі нині викладає постійний професор. Кілька разів на рік лекції з цього предмету читає Гаррі.
* Гаррі повідомив широкому загалу про справжню долю професора Снейпа, повністю виправдавши його. Втім його портрет не з'явився серед інших директорів [[Гоґвортс]]у, адже він передчасно покинув свій пост.

== Історія створення і видання ==

=== Вибір назви ===
Незадовго до публікації заголовка майбутньої книги Джоан Ролінґ повідомила, що розглядає три варіанти.<ref name="webchat">{{Cite web |url=http://www.bloomsbury.com/harrypotter/content.asp?sec=3&sec2=1 |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20080214064648/http://www.bloomsbury.com/harrypotter/content.asp?sec=3&sec2=1 |archivedate=14 лютого 2008 |deadurl=yes }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.jkrowling.com/textonly/en/news_view.cfm?id=93 |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070415224736/http://www.jkrowling.com/textonly/en/news_view.cfm?id=93 |archivedate=15 квітня 2007 |deadurl=yes }}</ref> Остаточний заголовок було оголошено [[21 грудня]] [[2006]] року в вигляді спеціальної Різдвяної головоломки-«шибениці» на офіційному сайті письменниці.<ref name=book-7-title>{{Cite web |url=http://www.bloomsbury.com/harrypotter/cont_text.asp?sec=4&unart=yes&artTitle=Harry%20Potter%20and%20the%20Deathly%20Hallows |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070203070649/http://www.bloomsbury.com/harrypotter/cont_text.asp?sec=4&unart=yes&artTitle=Harry%20Potter%20and%20the%20Deathly%20Hallows |archivedate=3 лютого 2007 |deadurl=yes }}</ref> На питання про інші варіанти, що розглядалися авторкою, та згадала «Гаррі Поттер і бузинова паличка» і «Гаррі Поттер і пошуки Певереллів».<ref name="webchat"/>

=== Маркетингова кампанія ===
{| class="infobox bordered" style="width: 25em; text-align: left; font-size: 90%;"
|-
| colspan="2" style="text-align:center; font-size: large;" | Сім питань
|-
| colspan="2" style="text-align: left;" |Незадовго до виходу книги американське дитяче видавництво «Scholastic» опублікувало перелік семи питань, відповіді на які читачі знайдуть у сьомій частині циклу:<ref>{{Cite web |url=http://www.scholastic.com/harrypotter/activities/shriekingshack/ |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070714162403/http://www.scholastic.com/harrypotter/activities/shriekingshack/ |archivedate=14 липня 2007 |deadurl=yes }}</ref><br/>
# Хто залишиться жити, а хто помре?
# Добрий чи злий [[Северус Снейп]]?
# Чи буде знов відкрито Гоґвортс?
# Як розвиватимуться особисті стосунки героїв?
# Де горокракси?
# Чи зазнає поразки Волдеморт?
# Що таке Смертельні реліквії?
|}

Нічному релізові книги передував вечір співів і читань у Музеї природознавства в Лондоні, на якому була присутня авторка поряд із 1700 гістьми, обраними жеребкуванням.<ref>{{Cite web |url=http://www.bloomsbury.com/jkrevent/ |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070525033940/http://www.bloomsbury.com/jkrevent/ |archivedate=25 травня 2007 |deadurl=yes }}</ref> Ролінґ також здійснила турне по США в жовтні 2007, протягом якого подібна акція відбулася в [[Карнеґі-холл]]і у [[Нью-Йорк]]у.<ref>{{Cite web |url=http://www.jkrowling.com/textonly/en/news_view.cfm?id=99 |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070707140702/http://www.jkrowling.com/textonly/en/news_view.cfm?id=99 |archivedate=7 липня 2007 |deadurl=yes }}</ref>

Видавництво «Scholastic» ініціювало багатомільйонну маркетингову кампанію під гаслом «ЇХ СКОРО БУДЕ СІМ», яка мала в собі «Лицарський автобус», що відвідав 40 бібліотек в різних місцях США, онлайн-дискусії фанів, змагання і різноманітні призи.

«Scholastic» також провела інтерактивне вуличне святкування біля своєї штаб-квартири в Нью-Йорку, на якому було презентовано перші примірники книги з автографом авторки<ref>{{Cite web|title=Earth Times: show/news_press_release,129035.shtml|url=http://www.earthtimes.org/articles/show/news_press_release,129035.shtml|website=www.earthtimes.org|accessdate=2020-06-25|archive-date=20 травня 2011|archive-url=https://web.archive.org/web/20110520043244/http://www.earthtimes.org/articles/show/news_press_release,129035.shtml}}</ref>.

=== Ролінґ про завершення книги ===
Джоан Ролінґ закінчила написання книги в готелі «Балморал» в [[Единбург|Единбурзі]] в січні 2007 року, про що залишила напис на бюсті [[Гермес]]а у своєму номері: «Дж. К. Ролінґ закінчила написання „Гаррі Поттера і смертельних реліквій“ у цьому (652) номері [[11 січня]] [[2007]] року». У повідомленні на своєму сайті авторка писала: «Я ніколи в житті не переживала настільки змішаних почуттів: водночас пригнічення та ейфорію… „Смертельні реліквії“ — моя улюблена річ і найкращий спосіб завершити весь цикл.»<ref>{{Cite web|title=Rowling reacts to Potter's end - USATODAY.com|url=https://usatoday30.usatoday.com/life/books/news/2007-02-06-rowling_x.htm|website=usatoday30.usatoday.com|accessdate=2020-06-25|archive-date=20 квітня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190420042604/https://usatoday30.usatoday.com/life/books/news/2007-02-06-rowling_x.htm}}</ref>

Ролінґ також заявила, що в жодному разі не стала б змінювати фінал книги. «Ці романи замислювалися та обмірковувалися протягом такого тривалого часу і весь час поступово підводили до певного логічного завершення.»<ref>{{Cite web|title=Owen Jones interview with J.K. Rowling, July 17, 2005 (Accio Quote!, the Largest Archive of J.K. Rowling quotes on the web)|url=http://www.accio-quote.org/articles/2005/0705-edinburgh-jones-official.html|website=www.accio-quote.org|accessdate=2020-06-25|archive-date=29 червня 2007|archive-url=https://web.archive.org/web/20070629084714/http://www.accio-quote.org/articles/2005/0705-edinburgh-jones-official.html}}</ref> Також письменниця повідомила, що останній розділ книги був створений іще «коло 1990 року».<ref>{{Cite news|title=Rowling to kill two in final book|url=http://news.bbc.co.uk/2/hi/entertainment/5119836.stm|date=2006-06-27|accessdate=2020-06-25|language=en-GB|archive-date=3 серпня 2009|archive-url=https://web.archive.org/web/20090803133633/http://news.bbc.co.uk/2/hi/entertainment/5119836.stm}}</ref>

=== Заборона спойлерів ===
Ролінґ зробила офіційну заяву, в якій закликала всіх, хто має достатньо детальну інформацію про зміст останнього тому, не розголошувати її, щоби не зіпсувати враження від книги майбутнім читачам. Видавництво «Блумсбері» витратило 10 мільйонів фунтів стерлінгів на заходи забезпечення нерозголошення змісту книги до офіційної дати релізу. Попри це, дві американські газети опублікували рецензії на книгу до публікації.<ref>{{Cite web|title=Music – Music News, New Songs, Videos, Music Shows and Playlists from MTV|url=http://www.mtv.com/music?vid=163195|website=www.mtv.com|accessdate=2020-06-25|archive-date=27 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200627193109/http://www.mtv.com/music?vid=163195}}</ref>

=== Інтернет-піратство і передчасні продажі ===
Протягом останнього тижня перед виходом книги низка текстів, що презентувалися як справжні фрагменти роману, з'явилися в Інтернеті в різних формах. [[16 липня]] на сайті «Ebaumsworld» з'явилися фотографії всіх 759 сторінок американського видання. Згодом один із відвідувачів сайту зробив повну текстову транскрипцію цих сторінок<ref>{{Cite web|title=Harry Potter Fans Transcribe Book from Photos * TorrentFreak|url=https://torrentfreak.com/harry-potter-fans-transcribe-book-from-photos/|website=TorrentFreak|date=2007-07-18|accessdate=2020-06-25|language=en|archive-date=27 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200627085455/https://torrentfreak.com/harry-potter-fans-transcribe-book-from-photos/}}</ref><ref>{{Cite web|title=New Potter book leaked online|url=https://www.smh.com.au/technology/new-potter-book-leaked-online-20070718-gdqnac.html|website=The Sydney Morning Herald|date=2007-07-18|accessdate=2020-06-25|language=en|first=Asher|last=Moses|archive-date=6 травня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190506020300/https://www.smh.com.au/technology/new-potter-book-leaked-online-20070718-gdqnac.html}}</ref>. Пізніше фотографії з'явилися також на інших сайтах і в [[Peer-to-peer|p2p-мережах]]. Ролінґ та її адвокат підтвердили автентичність сторінок. Цей інцидент став найсерйознішим порушенням прав за всю історію публікації серії романів.

«Scholastic» оголосила, що приблизно 0,01 % виданого в США накладу (що дорівнює 1200 примірників) було доставлено покупцям передчасно. Один читач у штаті [[Меріленд]] отримав примірник книги поштою від Інтернет-магазину «DeepDiscount.com» за чотири дні до релізу, що призвело до судового позову «Scholastic», яка заявила, що з боку «DeepDiscount.com» було здійснено «грубе свідоме порушення домовленості, яка являла собою частину складного і продуманого релізу цієї давно очікуваної книги». Також кілька примірників книги з'явилося передчасно на Інтернет-аукціоні [[eBay]], де ціна за них досягла 250 доларів США (при початковій — 18 доларів).

=== Цінові війни та інше ===
Мережа британських супермаркетів «ASDA» виступила з заявою, в якій назвала роздрібну ціну за книгу (17,99 фунта стерлінгів) рівнозначною «вимаганню викупу за дітей». У відповідь на це видавець пригрозив відмовити у постачанні книги магазинам, посилаючись на несплачений раніше борг.<ref name=":0" /> «ASDA» опублікувала офіційне вибачення і сплатила борг, після чого постачання було відновлено. Тим часом «ASDA» розпочала нову цінову війну, заявивши, що продаватиме книгу за ціною 5,00 фунтів стерлінгів за примірник. Інші роздрібні мережі також почали пропонувати значно знижені ціни. Ці заяви викликали обурення у традиційних британських книгопродавців, які побоювалися неспроможності конкурувати в таких умовах. Найбільше протестували незалежні крамниці, але навіть найбільша в Великій Британії мережа книгарень «Вотерстоунз» нездатна була конкурувати з ціною супермаркетів. В результаті дрібні книгарні почали закуповувати книжки в супермаркетах, замість користуватися послугами гуртових продавців. «ASDA» намагалася протидіяти цьому, встановивши ліміт «дві книжки в одні руки». Представник Асоціації книгопродавців Великої Британії Філіп Вікс заявив, що «супермаркети втягують їх у війну, в якій вони нездатні брати участі». Аналітик компанії «Simba Information» додав, що «збиваючи ціну, супермаркети знецінюють саме читання».

== Продажі ==
Реліз усіх видань книги англійською мовою (крім американського і канадського) відбувся [[21 липня]] [[2007]] року о першій хвилині після півночі (00:01) за західноєвропейським літнім часом. У США і Канаді реліз відбувся о 0:01 за місцевим часом.
Книга очолила списки бестселерів «[[Amazon.com]]» і «Barnes and Noble» протягом кількох годин після оголошення дати релізу [[1 лютого]] [[2007]] року. У липні 2007 року британська газета «Дейлі телеграф» повідомила, що книгу було придбано 10 % населення Великої Британії протягом 5 днів після релізу.

«Amazon.com», «Barnes & Noble» і «Borders Group» повідомили, що число замовлень на книгу перевищило число замовлень на будь-яку іншу книгу в історії: це число досягло 2,2 мільйона примірників, перевершивши попередній рекорд у 1,5 мільйона, встановлений шостою книгою серії. «Scholastic» оцінила первинний наклад друку книги у 12 мільйонів примірників (безпрецедентний випадок).

У перший день після релізу було продано 11 мільйонів примірників у Великій Британії та США (рекорд). До того ж за першу добу 400 000 примірників було продано в Німеччині, 250 000 — у Нідерландах і Бельгії, та понад 573 000 — в Австралії. У Канаді 800 000 примірників було продано за перші 2 дні. Найбільша в США мережа книгарень «Barnes & Noble» також повідомила про рекордний продаж 1,8 мільйона примірників за перші два дні, включаючи 560 000 за першу годину — в середньому 150 примірників у секунду. Проданий наклад [[Аудіокнига|аудіокниг]] також став рекордним — 225 000 копій за перші два дні.

== Відгуки критиків ==
Рецензент газети «Балтімор Сан» Мері Керол Макколі назвала серію «класичним прикладом „більдунґсроману“ або історією становлення особистості». Вона відзначила, що «сьомій частині бракує чарівності та гумору, властивих попереднім романам. Навіть стиль став дещо прозаїчнішим… Проте, враховуючи похмурий характер теми книги, інакше бути й не могло»<ref>{{Cite web |url=http://www.baltimoresun.com/entertainment/booksmags/bal-2potter0718,0,2741335.story?coll=bal_tab05_layout |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070927193029/http://www.baltimoresun.com/entertainment/booksmags/bal-2potter0718,0,2741335.story?coll=bal_tab05_layout |archivedate=27 вересня 2007 |deadurl=yes }}</ref>

Еліс Фордгем, рецензент газети [[Таймс|«Таймс»]] пише, що «талант Ролінґ створив не лише повноцінний фантастичний світ, але й плеяду персонажів, що оживають на папері, справжні, живі, зі своїми недоліками, сміливі та гідні захоплення. Читач проходить разом із ними довгий складний шлях, і наприкінці ані авторка, ані Гаррі не розчаровують його.»<ref name=":0">{{Cite web|title=TLS - Times Literary Supplement|url=https://www.the-tls.co.uk/|website=TLS|accessdate=2020-06-25|language=en-GB|archive-date=25 липня 2011|archive-url=https://web.archive.org/web/20110725051753/http://the-tls.co.uk/}}</ref>.

Натомість Дженні Сойєр з «Крістіан Саєнс Монітор» відзначає: «Серію романів про Гаррі Поттера можна любити за багато позитивних рис: починаючи з чудово змальованого чарівного світу й закінчуючи багатошаровою оповіддю. Проте, історія має показувати зміни та розвиток. Гаррі ж зазнає лише природних вікових змін у процесі статевого дозрівання. Він проходить свій шлях настільки передбачувано, що його перемога над Волдемортом у фіналі сприймається як щось невідворотне, а отже шаблонне.»<ref>{{Cite news|title=Missing from 'Harry Potter" – a real moral struggle|url=https://www.csmonitor.com/2007/0725/p09s02-coop.html|work=Christian Science Monitor|date=2007-07-25|accessdate=2020-06-25|issn=0882-7729|archive-date=4 травня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190504170158/https://www.csmonitor.com/2007/0725/p09s02-coop.html}}</ref>

[[Стівен Кінг]] піддав критиці поверхову оцінку деяких рецензентів, включно з Макколі.<ref>{{Cite web|title=Protected Blog › Log in|url=http://www.ew.com/ew/article/0,,20044270_20044274_20050689,00.html|website=www.ew.com|accessdate=2021-01-03|archive-date=16 серпня 2007|archive-url=https://web.archive.org/web/20070816225423/http://www.ew.com/ew/article/0,,20044270_20044274_20050689,00.html}}</ref> Письменник, утім, не зміг не відзначити об'єктивних причин такої реакції: адже внаслідок специфічних обставин релізу, більшості рецензентів бракувало часу уважно прочитати й осмислити книгу. Кінг оцінив стиль письма як зріліший, визнав, що тематика роману стала більш «дорослою», і порівняв серію з такими творами як «[[Пригоди Гекльберрі Фінна]]» і [[Аліса у Дивокраї|«Аліса в Країні Див»]], що є однаково близькими і дитячій, і дорослій аудиторії.

[[Лев Ґроссман]] же часопису «[[Тайм]]» присудив романові 8 місце у списку 10 найкращих художніх книг 2007 року.<ref>{{Cite web |url=http://www.time.com/time/specials/2007/top10/article/0,30583,1686204_1686244_1691862,00.html |title=Ґроссман, Лев; 10 найкращих художніх книг; time.com |accessdate=8 лютого 2008 |archive-date=22 грудня 2007 |archive-url=https://web.archive.org/web/20071222075454/http://www.time.com/time/specials/2007/top10/article/0,30583,1686204_1686244_1691862,00.html }}</ref>

== Переклади ==
Незадовго до релізу шведський видавець серії звернувся до авторки з проханням зробити пояснення щодо заголовка роману: адже словосполучення «Deathly Hallows» є малозрозумілим для того, хто не знайомий зі змістом роману. У відповідь Ролінґ повідомила альтернативний заголовок для перекладачів книги іноземними мовами: «''Harry Potter and the Relics of Death''»

Першим офіційно виданим став переклад роману українською мовою, що з'явився [[25 вересня]] [[2007]] року.

== Примітки ==
{{примітки|2}}

== Посилання ==
* [http://www.jkrowling.com/ Офіційний сайт Дж. К. Ролінґ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130723081400/http://www.jkrowling.com/ |date=23 липня 2013 }}
* [https://web.archive.org/web/20080221093911/http://hpclub.com.ua/hp-books/7book.htm Сторінка на сайті «Українського фан-клубу Гаррі Поттера»]

{{Гаррі Поттер}}
{{Бібліоінформація}}
{{ВП-портали|Література|Книги|Фантастика|Фентезі|Гаррі Поттер||Англія}}
[[Категорія:Англомовні фантастичні романи]]
[[Категорія:Фентезійні романи Великої Британії]]
[[Категорія:Романи, перекладені українською мовою]]
[[Категорія:Книжки про Гаррі Поттера]]
[[Категорія:Романи, нагороджені премією «Ґеффен»]]
[[Категорія:Фентезійні романи 2007]]
[[Категорія:Воєнні фантастичні романи]]
[[Категорія:Дитячі фентезійні романи]]
[[Категорія:Художні твори про перевтілення]]
[[Категорія:Романи про магію]]
[[Категорія:Романи про сиріт]]

title: «Гаррі Поттер і смертельні реліквії»

Автор: Дж. К. Ролінґ

Назва мовою оригіналу: Harry Potter and the Deathly Hallows

Країна: Велика Британія

Мова: англійська

Серія: Гаррі Поттер

Тема: магія у світі Гаррі Поттера і Гаррі Поттер

Жанр: фентезі

Видавництво: Велика Британія: Блумсбері Паблішинґ · Україна: А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА

Видано: 21 липня 2007 року

Попередній твір: Гаррі Поттер і напівкровний Принц

Наступний твір: Гаррі Поттер і прокляте дитя

title: Видання українською

Видано українською: 25 вересня 2007 року

Перекладач(і): Віктор Морозов

Дизайн обкладинки: Владислав Єрко


text:
# Baqal
Baqal (en árabe: ديرة البقال, romanizado: Al Baqqāl)  es un pequeño pueblo agrícola y ganadero, situado al noreste de Emiratos Árabes Unidos (UAE), en las Montañas al Hayar, Emirato de Ras al Jaima.
El pueblo se extiende a lo largo de una pequeña meseta, al pie de una colina, a unos 860 m, en el límite de la divisoria de aguas entre las cuencas hidrográficas del Wadi Naqab y del Wadi Nahela, muy próximo al Jabal Baqal (1.026 m).
Por el sureste, el pueblo se levanta sobre el acantilado que forma el costado derecho del cauce del Wadi Baqal, afluente del Wadi Nahela, que desciende desde la vertiente noroeste del Jabal Harf (1.420 m), muy cerca de la aldea de Tala, y que a su paso por Baqal forma un codo de 90º para continuar su curso hacia el sursuroeste.
El pueblo cuenta con unas 50 casas, muchas de ellas reconstruidas y reformadas siguiendo un estilo tradicional, y numerosos bancales sostenidos por muros de piedra seca, que permiten retener el agua y la tierra, destinados principalmente a la siembra de trigo y cebada.
También existen múltiples canalizaciones para recoger y dirigir el agua de la escorrentía hacia los aljibes, y algunos apriscos y otras construcciones.
Hace unos años se inició la construyó una pista de tierra de casi 4 km., enlazando con la que recorre el Wadi Naqab, con el fin de poder acceder al pueblo en vehículos todo terreno, pero los trabajos no llegaron a finalizar, y en la actualidad sólo es posible llegar a Baqal, o transportar provisiones, elementos de construcción, enseres, u otros suministros, caminando o con recuas de burros.

## Toponimia
Nombres alternativos: Baqāl, Al Baqqāl, Baqqāl, Deira Al Baqqal, Dirat Al Baqal
Los nombres del pueblo de Baqal, Wadi Baqal y otros topónimos de la zona, quedaron registrados en la documentación y mapas elaborados entre 1950 y 1960 por el arabista, cartógrafo, militar y diplomático británico Julian F. Walker, durante los trabajos efectuados para el establecimiento de fronteras entre los entonces denominados Estados de la Tregua, completados posteriormente por el Ministerio de Defensa del Reino Unido, en mapas a escala 1:100.000 publicados en 1971.
En The National Atlas of the United Arab Emirates consta referenciado con la grafía Al Baqqāl.

## Población
Toda el área próxima a Baqal estuvo poblada principalmente por la tribu Habus, correspondiendo a la zona tribal de Banī Ḩasan.

wikiname: eswiki

title: Baqal

in_language: es

wikitext:
{{Ficha de entidad subnacional
|nombre                = Baqal
|nombre original       = {{nombre original|ar|ديرة البقال}}
|subdivision_type      = País
|unidad                =
|subdivision_name      = [[United Arab Emirates]]
| tipo_superior_1 = [[Organización territorial de los Emiratos Árabes Unidos|Emirato]]
| superior_1 = {{bandera2|Ras al-Khaimah}}
|Región                =
|subdivision_name1     =
|imagen                =
|tam_imagen            = 260
|coordenadas           =
|mapa_loc              = Emiratos Árabes Unidos
|mapa                  = {{mapa interactivo localidad}}
|mapa_alternativo      =
|pos_etiqueta_mapa_loc =
|pie_mapa_loc          =
|tam_mapa_loc          = 260
|Traducción            =
|País                  = {{Emiratos Árabes Unidos}}
| Ubicación            = [[Emirato de Ras al Jaima|Ras al Khaymah]]
}}
'''Baqal''' ({{lang-ar|ديرة البقال|Al Baqqāl}}) <ref name="atlas"> Jāmiʻat al-Imārāt al-ʻArabīyah al-Muttaḥidah. Geoprojects (U.K.) Ltd., The National atlas of the United Arab Emirates, Al Ain : United Arab Emirates University - 1993</ref><ref>[https://www.mindat.org/feature-292562.html Mindat.org - Baqal, Ra’s al Khaymah, United Arab Emirates]</ref> es un pequeño pueblo agrícola y ganadero, situado al noreste de [[Emiratos Árabes Unidos|Emiratos Árabes Unidos (UAE)]], en las [[Montañas Al Hayar|Montañas al Hayar]], [[Emirato de Ras al Jaima]].

El pueblo se extiende a lo largo de una pequeña [[meseta]], al pie de una colina, a unos 860 [[msnm|m]], en el límite de la [[divisoria de aguas]] entre las [[Cuenca hidrográfica|cuencas hidrográficas]] del [[Wadi Naqab]] y del [[Wadi Nahela]], muy próximo al Jabal Baqal (1.026 [[msnm|m]]).<ref name="mapDibba1959">FCO 18/1969 - 1959 - Sketch map drawn by Julian Walker for boundary delimitation: Dibba - The National Archives, London, England <https://www.agda.ae/en/catalogue/tna/fco/18/1969></ref>

Por el sureste, el pueblo se levanta sobre el acantilado que forma el costado derecho del cauce del Wadi Baqal,<ref>[https://www.mindat.org/feature-292561.html Mindat.org - Wādī Baqal, Ra’s al Khaymah, United Arab Emirates]</ref><ref name="MapRams">Map of Trucial States, Muscat and Oman - Rams - Scale 1:100 000 - Published by D Survey, Ministry of Defence, United Kingdom (1971) - Edition 3-GSGS - The National Archives, London, England <https://www.agda.ae/en/catalogue/tna/fco/18/1863></ref> afluente del [[Wadi Nahela]], que desciende desde la vertiente noroeste del Jabal Harf (1.420 [[msnm|m]]),<ref name="mapDibba1959"/> muy cerca de la aldea de Tala,<ref name="mapDibba1959"/> y que a su paso por Baqal forma un codo de 90º para continuar su curso hacia el sursuroeste.

El pueblo cuenta con unas 50 casas, muchas de ellas reconstruidas y reformadas siguiendo un estilo tradicional, y numerosos [[Bancal|bancales]] sostenidos por muros de [[piedra seca]], que permiten retener el agua y la tierra, destinados principalmente a la siembra de trigo y cebada.<ref>{{Cite news|url=https://www.thenational.ae/uae/masters-of-the-mountains-1.232161|title=Masters of the mountains|work=The National|access-date=2024-05-02|language=en}}</ref>

[[Archivo:Baqal - 2.jpg|miniatura|left| Antiguas y nuevas construcciones, en el pueblo de Baqal]]

También existen múltiples canalizaciones para recoger y dirigir el agua de la [[escorrentía]] hacia los [[Aljibe|aljibes]], y algunos [[Aprisco|apriscos]] y otras construcciones.

Hace unos años se inició la construyó una pista de tierra de casi 4 km., enlazando con la que recorre el [[Wadi Naqab]], con el fin de poder acceder al pueblo en vehículos todo terreno, pero los trabajos no llegaron a finalizar, y en la actualidad sólo es posible llegar a Baqal, o transportar provisiones, elementos de construcción, enseres, u otros suministros, caminando o con [[Bestia de carga|recuas]] de burros.

== Toponimia ==

Nombres alternativos: Baqāl, Al Baqqāl, Baqqāl, Deira Al Baqqal, Dirat Al Baqal

[[Archivo:Baqal and Wadi Baqal.jpg|miniatura|left|Vista del Wadi Baqal, afluente del [[Wadi Nahela]], a su paso por el pueblo de Baqal]]

Los nombres del pueblo de Baqal, Wadi Baqal y otros topónimos de la zona, quedaron registrados en la documentación y mapas elaborados entre 1950 y 1960 por el arabista, cartógrafo, militar y diplomático británico [[Julian F. Walker]],<ref name="mapDibba1959"/><ref name="Baqal">FCO 18/1920 - Boundaries of the Northern Trucial States: prepared and drawn from sketch maps and information supplied by Julian Walker; preliminary edition - 1962 - The National Archives, London, England, <https://www.agda.ae/en/catalogue/tna/fco/18/1920></ref> durante los trabajos efectuados para el establecimiento de fronteras entre los entonces denominados [[Estados de la Tregua]], completados posteriormente por el [[Ministerio de Defensa (Reino Unido)|Ministerio de Defensa del Reino Unido]], en mapas a escala 1:100.000 publicados en 1971.<ref name="MapRams"/>

En ''The National Atlas of the United Arab Emirates'' consta referenciado con la grafía '''Al Baqqāl'''.<ref name="atlas"/>

== Población ==
Toda el área próxima a Baqal estuvo poblada principalmente por la tribu [[:en:Habus|Habus]],<ref name="tribus">Tribes of Trucial States coast - 1958- Ref. FO 371/132894 <https://www.agda.ae/en/catalogue/tna/fo/371/132894/n/43></ref><ref>[https://www.mindat.org/feature-289290.html Mindat.org - Al Ḩabūs, Umm al Qaywayn, United Arab Emirates]</ref> correspondiendo a la zona tribal de Banī Ḩasan.<ref>[https://www.mindat.org/feature-292578.html Mindat.org - Banī Ḩasan, Ra’s al Khaymah, United Arab Emirates]</ref>

== Véase también ==
*[[Anexo:Uadis de Emiratos Árabes Unidos]]
*[[Anexo:Montañas de Emiratos Árabes Unidos]]

== Referencias ==
{{listaref}}

== Enlaces externos ==
{{commonscat|Baqal}}
* [https://www.youtube.com/watch?v=E-TxckmFDV0  Aerial photography of Deira Al Baqal - Ras Al Khaimah - United Arab Emirates - تصوير جوي لديرة البقال _ راس الخيمه _ الامارات العربيه المتحده - Omar Al Habsi - 2020] ([[YouTube]])
* [https://www.youtube.com/watch?v=M_sODuFgkuw  Mountains of Ras Al Khaimah, Deira Al Baqal - جبال راس الخيمه ديرت البقال - MR-ALHEBSI - 2019] ([[YouTube]])

{{ORDENAR:Baqal}}
{{Control de autoridades}}
[[Categoría:Pueblos y aldeas de Emiratos Árabes Unidos]]
[[Categoría:Pueblos y aldeas de las Montañas Al Hayar]]
[[Categoría:Baqal]]

title: Baqal · ديرة البقال (árabe)

Entidad: Pueblo

• País: Emiratos Árabes Unidos

• Emirato: Ras al Jaima


text:
# Nova Gradiška
Ne doit pas être confondu avec Gradiška ou Gradisca d'Isonzo.
Nova Gradiška est une ville et une municipalité située dans le comitat de Brod-Posavina, en Croatie. Au recensement de 2001, la municipalité comptait 15 883 habitants, dont 90,61 % de Croates et la ville seule comptait 13 223 habitants.

## Localités
La municipalité de Nova Gradiška compte 4 localités :
- Kovačevac ;
- Nova Gradiška ;
- Ljupina ;
- Prvča.

## Personnalités
- Tomislav Dretar, poète, écrivain, journaliste, né en 1945 à Nova Gradiška ;
- Goran Vlaović, footballeur croate, né en 1972, à Nova Gradiška ;
- Milan Rapaić, footballeur croate, né en 1973 à Nova Gradiška.

wikiname: frwiki

title: Nova Gradiška

in_language: fr

wikitext:
{{confusion|Gradiška|Gradisca d'Isonzo}}
{{Ébauche|Croatie}}
{{Infobox Ville de Croatie
 | nom                 = Nova Gradiška
 | autres noms         =
 | statut              = 4
 | blason              = Coats of arms of None.svg
 | drapeau             =
 | image               = Nova Gradiska Zentrum.jpg
 | légende             = Le centre-ville de Nova Gradiška.
 | division            = [[Comitat de Brod-Posavina|Brod-Posavina]]
 | nom de division     = [[Comitat de Croatie|Comitat]]
 | maire               = Vinko Grgić
 | mandat maire        =
 | autorité            =
 | titre autorité      =
 | cp                  = 35400
 | code1               = +(385)
 | nom de code1        = [[Liste des indicatifs téléphoniques internationaux par indicatif|Indicatif téléphonique international]]
 | code2               = 035
 | nom de code2        = Indicatif téléphonique local
 | gentilé             =
 | latitude            = 45.2550
 | longitude           = 17.3831
 | altitude            = 129
 | population          = 9820
 | année_pop           = 2021
 | superficie          =
 | population division = 11890
 | année_pop division  = 2022
 | superficie division = 49.58
 | nom_pop division    = municipalité
 | position            =
 | sites touristiques  =
 | divers              =
 | nom divers          =
 | url                 = www.novagradiska.hr
}}

'''Nova Gradiška''' est une [[Ville de Croatie|ville]] et une [[municipalité de Croatie|municipalité]] située dans le [[comitat de Brod-Posavina]], en [[Croatie]]. Au recensement de [[2001]], la municipalité comptait {{formatnum:15883}} habitants, dont 90,61 % de [[Croates]]<ref name="statsEthnie">{{Recensement 2001 Croatie ethnie|comitat=Comitat de Brod-Posavina}}</ref> et la ville seule comptait {{formatnum:13223}} habitants<ref name="statMunicipalité">{{Recensement 2001 Croatie municipalité|comitat=Comitat de Brod-Posavina|numéro municipalité=2844}}</ref>.

== Histoire ==
{{...}}

== Localités ==
La municipalité de Nova Gradiška compte 4 localités :

* [[Kovačevac (Nova Gradiška)|Kovačevac]] ;
* Nova Gradiška ;
* [[Ljupina]] ;
* [[Prvča]].

== Personnalités ==
* [[Tomislav Dretar]], poète, écrivain, journaliste, né en [[1945]] à Nova Gradiška ;
* [[Goran Vlaović]], [[Football|footballeur]] croate, né en [[1972]], à Nova Gradiška ;
* [[Milan Rapaić]], footballeur croate, né en [[1973]] à Nova Gradiška.

== Notes et références ==
{{Références}}

== Voir aussi ==
=== Articles connexes ===
* [[Ville de Croatie]]
=== Liens externes ===
* [http://www.novagradiska.hr Site officiel]
{{Liens}}

{{Palette|Comitat de Brod-Posavina}}
{{Portail|Croatie}}

{{DEFAULTSORT:Nova Gradiska}}
[[Catégorie:Ville en Croatie]]

title: Administration

Pays: Croatie

Comitat: Brod-Posavina

Maire: Vinko Grgić

title: Démographie

title: Géographie

Coordonnées: 45° 15′ 18″ nord, 17° 22′ 59″ est

title: Liens

Liens: modifier


text:
# راغهوناث مورمو
راغهوناث مورمو (05 مايو 1905 – 1 فبراير 1982) هو أديب وشاعر وكاتب مسرحي هندي ويعود له الفضل في وضع كتابة «أول تشيكي» المستخدمة في كتابة نصوص اللغة السنتالية. وكتب مورمو كتباً مدرسية بنص أول تشيكي، بالإضافة إلى كتب أخرى جمعت أغاني ومسرحيات من تألَّيفه.

## التكريم
قام حزب أديفاسي ماهاسابها في ولاية مايوربهانج الأميرية سابقاً بتكريم مورمو بمنحه لقب «غورو غومك» أو بمعنى «الأستاذ العظيم».
أعلن رئيس وزراء ولاية أوديشا في عام 2016 عن جعل عيد ميلاد مورمو الذي يصادف يوم الخامس من شهر مايو «عطلة اختيارية» وأوعِزَ لوزارة الثقافة الخاصة بالولاية بالاحتفال بهذا اليوم سنوياً تكريماً لوضعه لكتابة «أول تشيكي».

## وصلات خارجية
- "Pandit Raghunath Murmu & OlChiki Script". 8 مايو 2017. مؤرشف من الأصل (فيديو يوتيوب) في 2020-01-25. اطلع عليه بتاريخ 2017-12-04.
- "Pandit Raghunath Murmu Documentary". 1 مارس 2017. مؤرشف من الأصل (فيديو يوتيوب) في 2020-01-25. اطلع عليه بتاريخ 2017-12-04.

wikiname: arwiki

title: راغهوناث مورمو

in_language: ar

wikitext:
{{يتيمة|تاريخ=ديسمبر 2018}}
{{صندوق معلومات كاتب
| الاسم             = راغهوناث مورمو
| صورة = Raghunath Murmu portrait.png
| عنوان          = تمثال نصفي لمورمو في جمعية التنمية القبلية ب[[أوديشا]]، مكتب بهوبانسوار.
| الاسم_الأدبي        =
| تاريخ_الميلاد       = {{تاريخ الميلاد|df=y|1905|5|05}}
| مكان_الميلاد      = [[مايورباني]]، [[أوديشا]]، [[الهند]]
| تاريخ_الوفاة       = {{تاريخ الوفاة والعمر|df=y|1982|2|1|1905|5|05}}
| الوظيفة       = شاعر، مُنظَّر أيديولوجي، كاتب مسرحي، كاتب
| الجنسية      = {{علم ديكو|الهند}} [[هنود|هندي]]
| أعمال_هامة     =
| الموضوع          = [[كتابة أول تشيكي]]
}}
'''راغهوناث مورمو''' (05 مايو 1905<ref>{{استشهاد ويب|الأخير1=Nayak|الأول1=Dr. Rajkishore|عنوان=ପ୍ରଣମ୍ୟ ପୁରୁଷ: ପଣ୍ଡିତ ରଘୁନାଥ ମୁର୍ମୁ|مسار=http://suryaprava.co.in/epaper/m/56173/591267e91deb7|ناشر=Suryaprava|تاريخ الوصول=15 May 2017|تاريخ=10 May 2017|مسار أرشيف=https://web.archive.org/web/20170627033509/http://suryaprava.co.in/epaper/m/56173/591267e91deb7|تاريخ أرشيف=2017-06-27| وصلة مكسورة = yes }}</ref> – 1 فبراير 1982)<ref name=rm1>{{استشهاد ويب|عنوان=Pandit Raghunath Murmu|مسار=http://www.anagrasarkalyan.gov.in/htm/raghu-murmu.html|موقع=Anagrasarkalyan.gov.in|تاريخ الوصول=13 November 2015| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20160214153604/http://www.anagrasarkalyan.gov.in:80/htm/raghu-murmu.html | تاريخ أرشيف = 14 فبراير 2016 | وصلة مكسورة = yes }}</ref> هو [[أديب]] و[[شاعر]] و[[كاتب مسرحي]] [[هنود|هندي]] ويعود له الفضل في وضع كتابة «[[كتابة أول تشيكي|أول تشيكي]]» المستخدمة في كتابة نصوص [[اللغة السنتالية]].<ref name="TimesOfIndiaMay2016">{{استشهاد ويب |مسار=https://timesofindia.indiatimes.com/city/bhubaneswar/Naveen-declares-birthday-of-Raghunath-Murmu-a-holiday/articleshow/52329861.cms |عنوان=Naveen declares birthday of Raghunath Murmu a holiday |تاريخ=May 18, 2016 |موقع=Times of India |تاريخ الوصول=2017-12-04| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20190407102117/https://timesofindia.indiatimes.com/city/bhubaneswar/Naveen-declares-birthday-of-Raghunath-Murmu-a-holiday/articleshow/52329861.cms | تاريخ أرشيف = 7 أبريل 2019 }}</ref><ref>{{استشهاد ويب|مسار=http://orissa.gov.in/e-magazine/Orissareview/2011/aug/engpdf/51-52.pdf|عنوان=Odisha Government Portal|موقع=Orissa.gov.in|تاريخ الوصول=3 December 2017| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20131203085948/http://orissa.gov.in/e-magazine/Orissareview/2011/aug/engpdf/51-52.pdf | تاريخ أرشيف = 3 ديسمبر 2013 | وصلة مكسورة = yes }}</ref> وكتب مورمو كتباً مدرسية بنص أول تشيكي،<ref name="Pathy88"/> بالإضافة إلى كتب أخرى جمعت أغاني ومسرحيات من تألَّيفه.<ref name="Hembram">{{استشهاد بكتاب|الأخير1=Hembram|الأول1=Phatik Chandra|عنوان=Santhali, a Natural Language|تاريخ=2002|ناشر=U. Hembram|صفحة=165|مسار=https://books.google.co.uk/books?id=XIlkAAAAMAAJ|لغة=en| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20190417172546/https://books.google.co.uk/books?id=XIlkAAAAMAAJ | تاريخ أرشيف = 17 أبريل 2019 }}</ref>

== التكريم ==
قام حزب أديفاسي ماهاسابها في ولاية مايوربهانج الأميرية سابقاً بتكريم مورمو بمنحه لقب «غورو غومك» أو بمعنى «الأستاذ العظيم».<ref name="Pathy88">{{استشهاد بكتاب|الأخير1=Pathy|الأول1=J|عنوان=Ethnic Minorities in the Process of Development|تاريخ=1988|ناشر=Rawat Book Sellers|isbn=9788170330554|صفحة=174|مسار=https://books.google.co.uk/books?id=z48eAAAAMAAJ|لغة=en| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20181204010036/https://books.google.co.uk/books?id=z48eAAAAMAAJ | تاريخ أرشيف = 4 ديسمبر 2018 }}</ref><ref name="IL87">{{استشهاد بدورية محكمة|عنوان=Indian Linguistics|تاريخ=1987|المجلد=47-50|صفحة=18|مسار=https://books.google.co.uk/books?id=vmkaAQAAIAAJ|لغة=en| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20181204005737/https://books.google.co.uk/books?id=vmkaAQAAIAAJ | تاريخ أرشيف = 4 ديسمبر 2018 }}</ref>

أعلن رئيس وزراء ولاية [[أوديشا]] في عام 2016 عن جعل عيد ميلاد مورمو الذي يصادف يوم الخامس من شهر مايو «عطلة اختيارية» وأوعِزَ لوزارة الثقافة الخاصة بالولاية بالاحتفال بهذا اليوم سنوياً تكريماً لوضعه لكتابة «أول تشيكي».<ref name="TimesOfIndiaMay2016" />

== مراجع ==
{{مراجع}}
== وصلات خارجية ==
* {{استشهاد ويب |مسار= https://www.youtube.com/watch?v=Zn5PjO7c7t4 |عنوان=Pandit Raghunath Murmu & OlChiki Script |تاريخ=8 مايو 2017  |تنسيق=فيديو يوتيوب |تاريخ الوصول=2017-12-04|مسار أرشيف= https://web.archive.org/web/20200125165359/https://www.youtube.com/watch?v=Zn5PjO7c7t4|تاريخ أرشيف=2020-01-25}}
* {{استشهاد ويب |مسار= https://www.youtube.com/watch?v=YYhBovP_hzo |عنوان=Pandit Raghunath Murmu Documentary |تاريخ=1 مارس 2017
|تنسيق=فيديو يوتيوب |تاريخ الوصول=2017-12-04|مسار أرشيف= https://web.archive.org/web/20200125165402/https://www.youtube.com/watch?v=YYhBovP_hzo|تاريخ أرشيف=2020-01-25}}
{{شريط بوابات|أعلام|كتابة|أدب|الهند|مسرح}}
{{ضبط استنادي}}

{{روابط شقيقة}}

{{بذرة لغوي هندي}}
{{بذرة معلم هندي}}
{{بذرة كاتب هندي}}
{{بذرة شاعر هندي}}

[[تصنيف:أشخاص من مقاطعة مايوربانج]]
[[تصنيف:دراميون وكتاب مسرحيون هنود في القرن 20]]
[[تصنيف:كتاب من أوريسا]]
[[تصنيف:لغويون هنود في القرن 20]]
[[تصنيف:مبتكرو أنظمة الكتابة]]
[[تصنيف:مربون هنود]]

title: معلومات شخصية

اسم الولادة: (بالإنجليزية: Chunu Murmu)، و(بSantali: ᱪᱩᱱᱩ ᱢᱩᱨᱢᱩ)

الميلاد: 5 مايو 1905 · مايورباني، أوديشا، الهند

تاريخ الوفاة: 1 فبراير 1982 (76 سنة)

الجنسية: هندي

title: الحياة العملية

المواضيع: كتابة أول تشيكي

المدرسة الأم: جامعة باتنا

اللغة الأم: سنتالية

اللغات: سنتالية، ولغة الأوريا

الحياة العملية:
بوابة الأدب
تعديل مصدري - تعديل


text:
# ذوات المظهر المخيف
ذوات المظهر المخيف (الاسم العلمي: Deinopidae) والمعروفة أيضًا باسم عناكب شبكة الرمي، هي فصيلة عناكب من ذوات المنخل الدقيق التي وصفها كارل لودفيج كوخ لأول مرة عام 1850. وتتكون من عناكب ممدودة تشبه العصا وتلتقط فرائسها من خلال تمديد شبكة عبر أرجلها الأمامية قبل دفع نفسها للأمام. تتمتد هذه الشبكات غير العادية إلى ضعف أو ثلاثة أضعاف حجمها المرتخي، مما يؤدي إلى تشابك أي فريسة تلمسها. تتمتع عينها الوسطى الخلفية برؤية ليلية ممتازة ، مما يسمح لها برمي الشباك بدقة في ظروف الإضاءة المنخفضة. هذه العيون أكبر من العيون الأخرى، وفي بعض الأحيان تجعل هذه العناكب تبدو وكأنها تملك عينان فقط. العنكبوت ذو وجه الغول (ذو المظهر المخيف) هو أفضل جنس معروف في هذه الفصيلة.
تنتشر في المناطق الاستوائية في جميع أنحاء العالم من أستراليا إلى أفريقيا والأمريكتين.

title: ذوات المظهر المخيف

wikitext:
{{يتيمة|تاريخ=يوليو 2020}}
{{معلومات كائن}}
'''ذوات المظهر المخيف'''  {{اسم علمي}} والمعروفة أيضًا باسم '''عناكب شبكة الرمي'''، هي [[فصيلة (توضيح)|فصيلة]] [[عنكبوت|عناكب]] من ذوات المنخل الدقيق التي وصفها [[كارل لودفيج كوخ]]<ref name=CoddingtonLevy1991>{{استشهاد بدورية محكمة| الأخير1=Coddington| الأول1=J.A.| الأخير2=Levi| الأول2=H.W.| سنة=1991| عنوان=Systematics and Evolution of Spiders (Araneae)| صحيفة=Annu. Rev. Ecol. Syst.| المجلد=22| صفحات=565–592| doi=10.1146/annurev.es.22.110191.003025}}</ref> لأول مرة عام [[1850]].<ref>{{استشهاد بكتاب| الأخير=Koch| الأول=C. L.| سنة=1850| عنوان=Übersicht des Arachnidensystems|doi=10.5962/bhl.title.39561}}</ref> وتتكون من عناكب ممدودة تشبه ال[[عصا]] وتلتقط فرائسها من خلال تمديد شبكة عبر أرجلها الأمامية قبل دفع نفسها للأمام. تتمتد هذه الشبكات غير العادية إلى ضعف أو ثلاثة أضعاف حجمها المرتخي، مما يؤدي إلى تشابك أي فريسة تلمسها. تتمتع عينها الوسطى الخلفية برؤية ليلية ممتازة ، مما يسمح لها برمي الشباك بدقة في ظروف الإضاءة المنخفضة. هذه العيون أكبر من [[العيون (توضيح)|العيون]] الأخرى، وفي بعض الأحيان تجعل هذه العناكب تبدو وكأنها تملك عينان فقط. العنكبوت ذو وجه الغول ([[ذو المظهر المخيف]]) هو أفضل جنس معروف في هذه الفصيلة.
تنتشر في المناطق الاستوائية في جميع أنحاء [[العالم]] من [[أستراليا]] إلى [[إفريقيا|أفريقيا]] و[[الأمريكتان|الأمريكتين]].
==المراجع==
{{مراجع}}

{{شريط بوابات|مفصليات|علم الحيوان|علم الأحياء}}
{{معرفات الأصنوفة|from=Q10033}}
{{روابط شقيقة}}
{{بذرة علم الأحياء}}
{{ضبط استنادي}}
[[تصنيف:ذوات المظهر المخيف]]
[[تصنيف:أصنوفات سماها كارل لودفيج كوخ]]
[[تصنيف:فصائل رتيلاوات الشكل]]

title: ذوات المظهر المخيف

المرتبة التصنيفية: فصيلة

فوق النطاق: حيويات

مملكة عليا: أبواكيات

مملكة: بعديات حقيقية

عويلم: ثنائيات التناظر

مملكة فرعية: أوليات الفم

شعبة عليا: انسلاخيات

شعبة: مفصليات الأرجل

شعيبة: كلابيات القرون

طائفة: عنكبيات

رتبة: عنكبوت

title: الاسم العلمي

الاسم العلمي:
Deinopidae · كارل لودفيج كوخ ، 1850
تعديل مصدري - تعديل


text:
# Warcabnik szantawiec
Warcabnik szantawiec (Carcharodus floccifera) – motyl dzienny z rodziny powszelatkowatych.

## Wygląd
Rozpiętość skrzydeł od 28 do 34 mm. Dymorfizm płciowy słabo zaznaczony.

## Siedlisko
Kwieciste wilgotne łąki oraz ekstensywnie użytkowane pastwiska na obrzeżach lasów; polany.

## Biologia i rozwój
Wykształca jedno pokolenie w roku (czerwiec-lipiec). Rośliny żywicielskie: bukwica zwyczajna, czyściec leśny, szanta zwyczajna. Jaja barwy ciemnobrunatnej składane są pojedynczo na wierzchniej stronie liści rośliny żywicielskiej. Larwy zimują u podstawy rośliny.

## Rozmieszczenie geograficzne
Gatunek śródziemnomorski, w Polsce ma jedynie kilka stanowisk w południowej i północno-wschodniej części kraju, m.in. w Puszczy Białowieskiej. Gatunek zanikający.

wikiname: plwiki

title: Warcabnik szantawiec

in_language: pl

wikitext:
{{Zwierzę infobox
 |nazwa zwyczajowa       = Warcabnik szantawiec
 |nazwa łacińska         = ''Carcharodus floccifera''
 |TSN                    =
 |zoolog                 = (Zeller, 1847)
 |okres istnienia        =
 |grafika                = Hesperiidae - Carcharodus flocciferus-000.JPG
 |opis grafiki           =
 |typ                    = [[stawonogi]]
 |gromada                = [[owady]]
 |podgromada             = [[Owady uskrzydlone|uskrzydlone]]
 |rząd                   = [[motyle]]
 |rodzina                = [[powszelatkowate]]
 |rodzaj                 = ''[[Carcharodus]]''
 |gatunek                = warcabnik szantawiec
 |synonimy               =
* ''Carcharodus flocciferus''
* ''Carcharodus alchymillae'' (Hemming, 1936)
* ''Papilio altheae'' ([[Jacob Hübner|Hübner]], 1803) (non ''Papilio althaeae'' Esper, 1783)
 |wikispecies            =
 |commons                = Category:Carcharodus floccifera
}}
'''Warcabnik szantawiec''' (''Carcharodus floccifera'') – motyl dzienny z rodziny [[powszelatkowate|powszelatkowatych]].

== Wygląd ==
Rozpiętość skrzydeł od 28 do 34 mm. Dymorfizm płciowy słabo zaznaczony.

== Siedlisko ==
Kwieciste wilgotne łąki oraz ekstensywnie użytkowane pastwiska na obrzeżach lasów; polany.

== Biologia i rozwój ==
Wykształca jedno pokolenie w roku (czerwiec-lipiec). Rośliny żywicielskie: [[bukwica zwyczajna]], [[czyściec leśny]], [[szanta zwyczajna]]. Jaja barwy ciemnobrunatnej składane są pojedynczo na wierzchniej stronie liści rośliny żywicielskiej. Larwy zimują u podstawy rośliny.

== Rozmieszczenie geograficzne ==
Gatunek śródziemnomorski, w Polsce ma jedynie kilka stanowisk w południowej i północno-wschodniej części kraju, m.in. w [[Puszcza Białowieska|Puszczy Białowieskiej]]. Gatunek zanikający.

== Bibliografia ==
* {{Cytuj książkę | imię = Marcin | nazwisko = Sielezniew | imię2 = Izabela | nazwisko2 = Dziekańska | tytuł = Motyle dzienne | wydawca = Multico | miejsce = Warszawa | rok = 2010 | strony = 57 }}

[[Kategoria:Powszelatkowate]]
[[Kategoria:Motyle Europy]]
[[Kategoria:Gatunki i podgatunki zwierząt nazwane w 1847 roku]]

title: Warcabnik szantawiec

Domena: eukarionty

Królestwo: zwierzęta

Typ: stawonogi

Gromada: owady

Podgromada: uskrzydlone

Rząd: motyle

Rodzina: powszelatkowate

Rodzaj: Carcharodus

Gatunek: warcabnik szantawiec


text:
# Lasioglossum hancocki
Lasioglossum hancocki är en biart som först beskrevs av Cockerell 1945.  Lasioglossum hancocki ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

wikiname: svwiki

title: Lasioglossum hancocki

in_language: sv

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|bi|datum=2013-08}}
{{Taxobox
| name = ''Lasioglossum hancocki''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Djur]]
| regnum = Animalia
| phylum_sv = [[Leddjur]]
| phylum = Arthropoda
| classis_sv = [[Egentliga insekter]]
| classis = Insecta
| ordo_sv = [[Steklar]]
| ordo = Hymenoptera
| familia_sv = [[Vägbin]]
| familia = Halictidae
| genus_sv = [[Smalbin]]
| genus = Lasioglossum
| species_sv =
| species = '''Lasioglossum hancocki'''
| taxon = Lasioglossum hancocki
| taxon_authority = ([[Theodore Dru Alison Cockerell|Cockerell]], 1945)
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| subphylum = Hexapoda
| subphylum_sv = [[Sexfotingar]]
| superfamilia = Apoidea
| superfamilia_sv = [[Bin]]
| synonyms =
}}

'''''Lasioglossum hancocki'''''<ref name = "col391"/><ref name = "col393"/> är en [[bin|bi]]art som först beskrevs av [[Theodore Dru Alison Cockerell|Cockerell]] 1945.  ''Lasioglossum hancocki'' ingår i [[släkte]]t [[Lasioglossum|smalbin]], och [[familj (biologi)|familjen]] [[vägbin]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/> Inga [[underart]]er finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/lasioglossum+hancocki/match/1|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|hämtdatum= 24 september 2012 |författare= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|datum= 2011|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "col391">(2008) , manuscript, World Bee Checklist Project - update 2008-09</ref>
<ref name = "col393">(2006) , manuscript, Afrotropical Bee Catalogue</ref>
<ref name = "source">''ITIS Bees: World Bee Checklist''. Ruggiero M. (project leader), Ascher J. et al., 2009-09-28</ref>
</references>

== Externa länkar ==
* {{wikispecies|Lasioglossum hancocki|''Lasioglossum hancocki''}}

{{Robotskapad stub om smalbin}}

[[Kategori:Smalbin]]
[[Kategori:Lasioglossum|hancocki]]

title: Systematik

Domän: Eukaryoter · Eukaryota

Rike: Djur · Animalia

Stam: Leddjur · Arthropoda

Understam: Sexfotingar · Hexapoda

Klass: Egentliga insekter · Insecta

Ordning: Steklar · Hymenoptera

Överfamilj: Bin · Apoidea

Familj: Vägbin · Halictidae

Släkte: Smalbin · Lasioglossum

Art: Lasioglossum hancocki

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: Hitta fler artiklar om djur med Djurportalen

Auktor: (Cockerell, 1945)


text:
# Orhei
Orhei (russo: Орге́ев Orgéev, iídiche: אוריװ Uriv) é uma cidade da Moldávia.

wikiname: ptwiki

title: Orhei

in_language: pt

wikitext:
{{Info/Cidade
|nome_oficial           =  Orhei
|país                   = Moldávia
|apelido                =
|lema                   =
|imagem_paisagem        = Stamp of Moldova 166.gif
|tamanho_imagem         = 200px
|legenda_imagem         = Fortaleza de Orhei
|imagem_bandeira        =
|imagem_brasão          =
|imagem_mapa            = Moldova<!-- O nome do mapa segundo http://en.wikipedia.org/wiki/Template:Location_map -->
|tamanho_mapa           = 180px
|legenda_mapa           =
|tipo_subdivisão        =
|nome_subdivisão        =
|título_líder           = Prefeito
|nome_líder             = Ilan Shor
|título_estabelecido    =
|data_estabelecido      =
|área_magnitude         =
|área_total             =
|ÁreaTotal_sq_mi        =
|area_land              =
|LandArea_sq_mi         =
|área_água              =
|ÁreaÁgua_sq_mi         =
|área_água_porcento     =
|área_urbana            =
|ÁreaUrbana_sq_mi       =
|área_metro             =
|ÁreaMetro_sq_mi        =
|população_referente_a  =
|população_nota         =
|população_total        = 33 500
|população_metro        =
|população_urbana       =
|densidade_população    =
|densidade_população_mi2=
|densidade_população_metro_km2=
|densidade_população_metro_mi2=
|fuso_horário           =
|diferença_utc          =
|fuso_horário_DST       =
|diferença_utc_DST      =
|latd= |latm= |lats= |lat
|longd= |longm= |longs= |long
|elevação               =
|elevação_ft            =
|website                =[http://www.orhei.md Primăria Orhei]
|notas                  =
}}
'''Orhei''' (russo: Орге́ев Orgéev, iídiche: אוריװ Uriv) é uma cidade da [[Moldávia]].

== Bibliografia ==
* [[Ioniță Veaceslav]]: Ghidul orașelor din Republica Moldova/ Veaceslav Ioniță. Igor Munteanu, Irina Beregoi. - Chișinău,: TISH, 2004 (F.E.-P. Tipografia Centrală). 248 p. ISBN 9975-947-39-5 {{ro}}
* [https://bacalovsergiu.files.wordpress.com/2016/04/deschide-pdf-sergiu-bacalov-aspecte-istorice-privitoare-la-iazul-sau-helec59fteul-cel-mare-al-orheiului-secolul-al-xv-lea-e28093-c3aenceputul-secolului-al-xix-lea.pdf  Sergiu Bacalov, Aspecte istorice privitoare la Iazul sau Heleșteul cel Mare al Orheiului (secolul al XV-lea – începutul secolului al XIX-lea)] {{ro}}

{{referências}}
{{mínimo}}
[[Categoria:Cidades da Moldávia]]

País: Moldávia

Prefeito: Ilan Shor