text:
# Thracian treasure
The Thracians (Bulgarian: Траки, Ancient Greek: Θρᾷκες, Latin: Thraci) were a group of Indo-European tribes inhabiting a large area in Central and Southeastern Europe, centred in modern Bulgaria. They were bordered by the Scythians to the north, the Celts and the Illyrians to the west, the Greeks to the south, and the Black Sea to the east.
The Thracians were skillful craftsmen. They made beautifully ornate golden and silver objects such as various kinds of vessels, rhytons, facial masks, pectorals, jewelry, weapons, etc. These show strong, and increasing, influence from the neighbouring cultures, especially the Greeks. They used to bury rich hoards of precious objects both to hide them in times of enemy invasions and unrest as well as for ritual purposes. To date, more than 80 Thracian treasures have been excavated in Bulgaria, the cradle of the Thracian civilization. Refer to the map which explicitly shows the territory of present-day Bulgaria.

## Thracian treasure hoards
- Borovo Treasure
- Lukovit Treasure
- Panagyurishte Treasure
- Rogozen Treasure
- Valchitran Treasure

## Thracian treasures
- Panagyurishte Treasure
- Rogozen Treasure
- Valchitran Treasure
- Vazovo Thracian Pegasus
- Kralevo Treasure
- Letnitsa treasure
- Sinemorets Gold figurines
- Yakimovo Thracian Treasure
- Lukovit Treasure
- Ravnogor Thracian Treasure
- Mogilanska Mogila Funeral Offerings
- Golden mask of Teres I, the first ruler of the Odrysian kingdom
- Bronze Head of Seuthes III found in Golyamata Kosmatka
- King Cotys I's Borovo Treasure
- Odrysian Wreath of Cersobleptes, Zlatinica-Malomirovo
- A thracian golden necklace found in Arabadjiiska Mogila
- Thracian helmet found in Pletena
- Golden treasure found at the Great Sveshtari Mound

wikiname: enwiki

title: Thracian treasure

in_language: en

wikitext:
{{short description|Aspect of Thracian archaeology}}
[[File:Odrysian.svg|thumb|250px|The Odrysian kingdom in its maximum extent under Sitalces (431-424 BC).<ref>''The Oxford Classical Dictionary'' by Simon Hornblower and Antony Spawforth, {{ISBN|0-19-860641-9}}, page 1514,"''The kingdom of the Odrysae, the leading tribe of Thrace extended in present-day Bulgaria, Turkish Thrace (east of the Hebrus) and Greece between the Hebrus and Strymon except for the coastal strip with its Greek cities.''"</ref>]]

The '''Thracians''' ({{langx|bg|Траки}}, {{langx|grc|Θρᾷκες}}, {{langx|la|Thraci}}) were a group of [[Proto-Indo-Europeans|Indo-European tribes]] inhabiting a large area in Central and Southeastern Europe, centred in modern [[Bulgaria]].<ref>{{Cite book|title=The Thracians, 700 BC–AD 46|author=Christopher Webber, Angus McBride|year=2001|publisher=Osprey Publishing|isbn=1-84176-329-2}}</ref> They were bordered by the [[Scythians]] to the north, the [[Celts]] and the [[Illyrians]] to the west, the [[Ancient Greece|Greeks]] to the south, and the [[Black Sea]] to the east.

The [[Thracians]] were skillful craftsmen. They made beautifully ornate golden and silver objects such as various kinds of vessels, [[rhyton]]s, facial masks, pectorals, jewelry, weapons, etc. These show strong, and increasing, influence from the neighbouring cultures, especially the Greeks. They used to bury rich hoards of precious objects both to hide them in times of enemy invasions and unrest as well as for ritual purposes. To date, more than 80 Thracian treasures have been excavated in [[Bulgaria]], the cradle of the Thracian civilization. Refer to the map which explicitly shows the territory of present-day Bulgaria.

==Thracian treasure hoards==
* [[Borovo Treasure]]
* [[Lukovit Treasure]]
* [[Panagyurishte Treasure]]
* [[Rogozen Treasure]]
* [[Valchitran Treasure]]

== Thracian treasures ==
{{Gallery
| title =
| width = 190
| height = 140
| align=center
| File:Sofia - Panagyurishte Thracian Gold Treasure.jpg|[[Panagyurishte Treasure]]
| File:Rogozen.jpg|[[Rogozen Treasure]]
| File:Valchitran-treasure.jpg|[[Valchitran Treasure]]
| File:Vazovo Thracian Pegasus.png|[[Vazovo]] Thracian Pegasus
| File:KralevoTreasureOverview.jpg|Kralevo Treasure
| File:Letnitsa treasure.png|Letnitsa treasure
| File:Sinemorets thracian treasure.jpg|[[Sinemorets]] Gold figurines
| File:Yakimovsko treasure.png|[[Yakimovo]] Thracian Treasure
| File:Lukovit-treasure1.jpg|[[Lukovit Treasure]]
| File:Ravnogor thracian treasure.png|Ravnogor Thracian Treasure
| File:Sofia - Mogilanska Mogila Funeral Offering.jpg|Mogilanska Mogila Funeral Offerings
| File:National Archaeological Museum Sofia - Golden Funeral Mask from the Svetitsata Tumulus (King Teres?).jpg|Golden mask of [[Teres I]], the first ruler of the [[Odrysian kingdom]]
| File:National Archaeological Museum Sofia - Bronze Head from the Golyama Kosmatka Tumulus near Shipka.jpg|Bronze Head of [[Seuthes III]] found in [[Tomb of Seuthes III|Golyamata Kosmatka]]
| File:Sofia_-_King_Kotys_I%27s_Borovo_Treasure.jpg|King [[Cotys I (Odrysian)|Cotys I]]'s [[Borovo Treasure]]
| File:Sofia_-_Odrysian_Wreath_from_Golyamata_Mogila.jpg|Odrysian Wreath of [[Cersobleptes]], Zlatinica-[[Malomirovo]]
| File:Duvanlii golden necklace.png|A thracian golden necklace found in Arabadjiiska Mogila
| File:Pletena helmet.jpg|Thracian helmet found in [[Pletena]]
| File:Sboryanovo-treasure.png|Golden treasure found at the Great [[Sveshtari]] Mound
| |[[Golden Orphism Book]]
}}

==See also==
* [[Dacian art]]
* [[Gold wreaths from Thrace]]
* [[Scythian art]]
* [[Thraco-Cimmerian]]
* [[Treasure of Nagyszentmiklós]]
* [[Zoomorphic style]]

==References==
{{reflist}}

==Further reading==
* ''The Yurta-Stroyno Archaeological Project. Studies on the Roman Rural Settlement in Thrace''. P. Tušlová – B. Weissová – S. Bakardzhiev (eds.). Prague: Charles University, Faculty of Arts, 2022. {{ISBN|978-80-7671-068-9}} (print), {{ISBN|978-80-7671-069-6}} (online: pdf)
* {{cite book | author= Bunker, Emma C. | title= ''Nomadic art of the eastern Eurasian steppes: the Eugene V. Thaw and other New York collections'' | location=New York | publisher=The Metropolitan Museum of Art | year=2002 |isbn=978-0-300-09688-0 | url=http://libmma.contentdm.oclc.org/cdm/compoundobject/collection/p15324coll10/id/96120/rec/302}}

==External links==
{{commonscat|Thracian treasures}}
* [http://treasure.vipik.ru/- Panagyurishte Treasure]
* [http://ancient-treasure.info/category/thracian-treasures The Treasures of the Ancient Thracians]
* [https://web.archive.org/web/20061128221047/http://www7.nationalgeographic.com/ngm/0612/feature4/ ]
* http://www.archaeology.org/0503/abstracts/kitov.html
* http://news.bbc.co.uk/2/hi/europe/3999145.stm
* http://www.turkishdailynews.com.tr/article.php?enewsid=53342
* [https://www.youtube.com/watch?v=nfrZ9TaNLio- Golden Thracian Mask, 5th century B.C.]

{{Western art movements}}

[[Category:Treasure troves in Bulgaria|*]]
[[Category:Thracian archaeological artifacts|Treasure]]
[[Category:Treasure troves of classical antiquity]]


text:
# Eternal Fiction
Eternal Fiction ist ein Jazzalbum von Mario Rom’s Interzone. Die 2020 entstandenen Aufnahmen erschienen am 15. Januar 2021 auf Traumton Records.

## Hintergrund
Eternal Fiction ist das vierte Album des Trios Mario Rom’s Interzone, das neben Mario Rom (Trompete und Flügelhorn) aus Lukas Kranzelbinder (Bass) und Herbert Pirker (Schlagzeug) besteht. Rom legte mit der 2011 gegründeten Band legte zuvor die Alben Nothing is True (2012), Everything is Permitted (2015) und Truth is Simple to Consume (2017) vor.
Philosophische und konzeptionelle Bezugspunkte für die Musik des Trios sind u. a. Themen aus David Cronenbergs Film Naked Lunch (1991) und dem zugrunde liegenden gleichnamigen Roman des amerikanischen Autors William S. Burroughs, der schon immer eine zentrale Rolle im künstlerischen Schaffen der Band gespielt hat. Neben Einflüssen zeitgenössischer Spielformen des Jazz kommt die Offenheit des Trios für frühere Jazzstile in einem Interview mit Alison Bentley zu dem Album zum Ausdruck, in dem die Musiker einen gelegentlichen Bezug zum Dixieland (ebenso wie zu AvantPop) erwähnen; der Titel „Matala“ mit seinem eher statischen Groove-Rhythmus ist inspiriert vom Chicago Blues.

## Titelliste
- Mario Rom's Interzone: Eternal Fiction (Traumton 4694)[5]

1. Are We Real?	3:13
2. No Measure of Health	1:16
3. Eternal Fiction	4:42
4. You'll Find Me No More	6:23
5. Lion Care	4:40
6. What You Say?	6:27
7. Responsibility	6:10
8. Matala	5:43
9. Phenomenon	5:10
10. Chant for the Voiceless	6:05
11. Here's To Another Decade	5:34

Die Kompositionen stammen von Mario Rom, außer "You'll Find Me No More" von Lukas Kranzelbinder.

## Rezeption
Thomas Conrad schrieb in Stereophile, bei Trompeten- und Saxophontrios weise die minimale Instrumentierung der Rhythmusgruppe mehr Verantwortung und in der Regel mehr Soloraum zu. Doch bei Interzone treten Bassist Lukas Kranzelbinder und Schlagzeuger Herbert Pirker selten solo auf. Stattdessen liefern sie eine Energiehülle, in der Rom seine Trompetenabenteuer ausführe. Im Fluss seines kreativen Prozesses kristallisiere er kontinuierlich vollständige, lebendige Ideen heraus. Er habe einen berauschenden, brillanten, blechernen Trompetenton.
Roland Spiegel wählte Eternal Fiction für den Bayerischen Rundfunk als „Jazz-Album des Monats“ aus und meinte, dies sei „Musik, die ziemlich Fahrt aufnehmen kann. Große Antriebskraft, dichter Sound. Töne, die die Ohren durchputzen und schnell in eine ganz eigene Klangwelt hineinziehen.“  Die Klänge seien wunderschöne Erfindungen voller echter Kraft; se sei „ein Trip durch hochlebendige, geist- und lustvolle, ruhige, quirlige, ständig überraschende und vermutlich unnachahmliche Momente“. Und er ende mit einem Stück, das wie eine Verneigung vor der einst revolutionären Musik des Saxophonisten Ornette Coleman klinge, wie die Inspiration aus einem anderen Jahrzehnt.
Nach Ansicht von Tony Dudley-Evans (London Jazz News) sei Interzone ein sehr integriertes und interaktives Trio; jeder Track habe ein Thema, das in eine Reihe von Improvisationen führe, die von Rom an der Trompete mit sehr starker rhythmischer Unterstützung von Kranzelbinder und Pirker ausgeführt würden. Rom zeige die Fähigkeit, ziemlich lange, attraktive Linien auf der Trompete zu entwickeln; die von ihm erzeugte Stimmung sei von Offenheit und Spontaneität, die gelegentlich in eine geheimnisvollere Atmosphäre übergehe. Das Trio spiele sehr viel als Einheit mit nur gelegentlichen Zwischenspielen mit Bass und Schlagzeug, die entweder in das Thema einleiten oder für eine kurze Duo-Passage übernehmen. Das Muster mit einer Themenaussage, die in die melodische Entwicklung des Themas führt, liege jedoch im Zusammenspiel der drei Mitglieder des Trios eindeutig im selben Terrain wie der Free Jazz von Ornette Coleman und Don Cherry.
Michael Ternal urteilte für Music Austria, dass das Dreiergespann „auch nach zehn Jahren nichts von seinem Elan und seiner Kreativität eingebüßt“ habe: „Mario Rom`s Interzone beweisen auf „Eternal Fiction“ einmal mehr all ihre herausragenden Qualitäten. Das Trio weiß einfach, wie man Jazz zu einem mitreißenden und hochgradig unterhaltsamen Erlebnis werden lässt und genau den Ton trifft, bei dem man einfach mitmuss.“
Thomas Kölsch schrieb in Jazzthetik: „Konzeptionell ist für Mario Rom’s Interzone das Ende einer Ära gekommen. Und der Auftakt zu etwas Neuem. Die Jazzuhr läutet einen Zeitenwechsel ein, von der Dekade der Wahrheit hin zur Dekade der Fiktion – und nein, mit Donald Trump hat das ausnahmsweise mal nichts zu tun.“

wikiname: dewiki

title: Eternal Fiction

in_language: de

wikitext:
{{Infobox Musikalbum
| Typ             = Studio
| Titel           = Eternal Fiction
| Interpret       = [[Mario Rom]]'s Interzone
| Cover           =
| Veröffentlichung = 2021
| Aufnahme        = 2020
| Label           = [[Traumton Records]]
| Formate         = LP, CD, Download
| Genres          = Jazz
| AnzahlTitel     = 11
| Länge           =
| Besetzung       = * [[Trompete]]: Mario Rom
* [[Kontrabass]]: [[Lukas Kranzelbinder]]
* [[Schlagzeug]]: [[Herbert Pirker]]
| Produzent       =
| Studio          =
| Vorheriges      = ''Truth Is Simple to Consume''
(2017)
| Nächstes        =  Shake Stew: ''Heat''
(2022)
| Single1         =
| Datum1          =
| Single2         =
| Datum2          =
}}

'''Eternal Fiction''' ist ein [[Jazz]]album von [[Mario Rom]]’s Interzone. Die 2020 entstandenen Aufnahmen erschienen am 15. Januar 2021 auf [[Traumton Records]].

== Hintergrund ==
''Eternal Fiction'' ist das vierte Album des Trios Mario Rom’s Interzone, das neben Mario Rom (Trompete und Flügelhorn) aus [[Lukas Kranzelbinder]] (Bass) und [[Herbert Pirker]] (Schlagzeug) besteht. Rom legte mit der 2011 gegründeten Band legte zuvor die Alben ''Nothing is True'' (2012), ''Everything is Permitted'' (2015) und ''Truth is Simple to Consume'' (2017) vor.

Philosophische und konzeptionelle Bezugspunkte für die Musik des Trios sind u. a. Themen aus [[David Cronenberg]]s Film ''[[Naked Lunch (Film)|Naked Lunch]]'' (1991) und dem zugrunde liegenden [[Naked Lunch (Roman)|gleichnamigen Roman]] des amerikanischen Autors [[William S. Burroughs]], der schon immer eine zentrale Rolle im künstlerischen Schaffen der Band gespielt hat.<ref>{{Internetquelle |autor=Karsten Mützelfeldt |url=https://www.deutschlandfunk.de/mario-rom-s-interzone-roemische-ertraege.2886.de.html?dram:article_id=491211 |titel=Römische Erträge |hrsg=[[Deutschlandfunk]] |datum=2021-02-18 |abruf=2021-06-23}}</ref><ref name="jt" /> Neben Einflüssen zeitgenössischer Spielformen des Jazz kommt die Offenheit des Trios für frühere Jazzstile in einem Interview mit Alison Bentley zu dem Album zum Ausdruck, in dem die Musiker einen gelegentlichen Bezug zum [[Dixieland (Jazz)|Dixieland]] (ebenso wie zu AvantPop) erwähnen;<ref name="ljn1" /> der Titel „Matala“ mit seinem eher statischen [[Groove (Musik)|Groove]]-Rhythmus ist inspiriert vom [[Chicago Blues]].<ref name="ljn2">{{Internetquelle |autor= |url=https://londonjazznews.com/2021/01/11/mario-roms-interzone-new-10th-anniversary-album-eternal-fiction/ |titel=Mario Rom’s Interzone (New 10th Anniversary Album ‘Eternal Fiction’) |werk= |hrsg=London Jazz News |datum=2021-01-11 |zugriff=2021-06-17 |sprache=en}}</ref>

== Titelliste ==
* Mario Rom's Interzone: Eternal Fiction (Traumton 4694)<ref>[https://www.discogs.com/de/Mario-Roms-Interzone-Eternal-Fiction/release/17000811 Mario Rom's Interzone – Eternal Fiction bei Discogs]</ref>
#		Are We Real?	3:13
#		No Measure of Health	1:16
#		Eternal Fiction	4:42
#		You'll Find Me No More	6:23
#		Lion Care	4:40
#		What You Say?	6:27
#		Responsibility	6:10
#		Matala	5:43
#		Phenomenon	5:10
#		Chant for the Voiceless	6:05
#Here's To Another Decade	5:34

Die Kompositionen stammen von Mario Rom, außer "You'll Find Me No More" von Lukas Kranzelbinder.

== Rezeption ==
[[Datei:Shake Stew 03.jpg|mini|Mario Rom bei einem Auftritt mit Lukas Kranzelbinders Shake Stew auf dem [[INNtöne Jazzfestival]] 2017. ]]
Thomas Conrad schrieb in ''Stereophile'', bei Trompeten- und Saxophontrios weise die minimale Instrumentierung der Rhythmusgruppe mehr Verantwortung und in der Regel mehr Soloraum zu. Doch bei ''Interzone'' treten Bassist Lukas Kranzelbinder und Schlagzeuger Herbert Pirker selten solo auf. Stattdessen liefern sie eine Energiehülle, in der Rom seine Trompetenabenteuer ausführe. Im Fluss seines kreativen Prozesses kristallisiere er kontinuierlich vollständige, lebendige Ideen heraus. Er habe einen berauschenden, brillanten, blechernen Trompetenton.<ref name="stereo">{{Internetquelle |autor=Thomas Conrad |url=https://www.stereophile.com/content/june-2021-jazz-record-reviews |titel=June 2021 Jazz Record Reviews |werk= |hrsg=Stereophile |datum=2021-06-04 |zugriff=2021-06-17 |sprache=en}}</ref>

Roland Spiegel wählte ''Eternal Fiction'' für den [[Bayerischer Rundfunk|Bayerischen Rundfunk]] als „Jazz-Album des Monats“ aus und meinte, dies sei „Musik, die ziemlich Fahrt aufnehmen kann. Große Antriebskraft, dichter Sound. Töne, die die Ohren durchputzen und schnell in eine ganz eigene Klangwelt hineinziehen.“  Die Klänge seien wunderschöne Erfindungen voller echter Kraft; se sei „ein Trip durch hochlebendige, geist- und lustvolle, ruhige, quirlige, ständig überraschende und vermutlich unnachahmliche Momente“. Und er ende mit einem Stück, das wie eine Verneigung vor der einst revolutionären Musik des Saxophonisten [[Ornette Coleman]] klinge, wie die Inspiration aus einem anderen Jahrzehnt.<ref name="br">{{Internetquelle |autor=Roland Spiegel |url=https://www.br-klassik.de/themen/jazz-und-weltmusik/jazzalbum-des-monats-mario-rom-interzone-etenal-fiction-100.html |titel=Jazzalbum des Monats — Mario Rom’s Interzone – Eternal Fiction |werk= |hrsg=BR |datum=2020-12-08 |zugriff=2021-06-17 |sprache=de}}</ref>

Nach Ansicht von Tony Dudley-Evans (''London Jazz News'') sei Interzone ein sehr integriertes und interaktives Trio; jeder Track habe ein Thema, das in eine Reihe von Improvisationen führe, die von Rom an der Trompete mit sehr starker rhythmischer Unterstützung von Kranzelbinder und Pirker ausgeführt würden. Rom zeige die Fähigkeit, ziemlich lange, attraktive Linien auf der Trompete zu entwickeln; die von ihm erzeugte Stimmung sei von Offenheit und Spontaneität, die gelegentlich in eine geheimnisvollere Atmosphäre übergehe. Das Trio spiele sehr viel als Einheit mit nur gelegentlichen Zwischenspielen mit Bass und Schlagzeug, die entweder in das Thema einleiten oder für eine kurze Duo-Passage übernehmen. Das Muster mit einer Themenaussage, die in die melodische Entwicklung des Themas führt, liege jedoch im Zusammenspiel der drei Mitglieder des Trios eindeutig im selben Terrain wie der [[Free Jazz]] von [[Ornette Coleman]] und [[Don Cherry (Musiker)|Don Cherry]].<ref name="ljn1">{{Internetquelle |autor=Tony Dudley-Evans |url=https://londonjazznews.com/2021/01/19/mario-roms-interzone-eternal-fiction/ |titel=Mario Rom’s Interzone – ‘Eternal Fiction’ |werk= |hrsg=London Jazz News |datum=2021-01-19 |zugriff=2021-06-17 |sprache=en}}</ref>

Michael Ternal urteilte für ''Music Austria'', dass das Dreiergespann „auch nach zehn Jahren nichts von seinem Elan und seiner Kreativität eingebüßt“ habe: „Mario Rom`s Interzone beweisen auf „Eternal Fiction“ einmal mehr all ihre herausragenden Qualitäten. Das Trio weiß einfach, wie man Jazz zu einem mitreißenden und hochgradig unterhaltsamen Erlebnis werden lässt und genau den Ton trifft, bei dem man einfach mitmuss.“<ref>{{Internetquelle |autor=Michael Ternal |url=https://www.musicaustria.at/mario-roms-interzone-eternal-fiction/ |titel=Mario Rom’s Interzone: „Eternal Fiction“ |hrsg=[[MICA]] |datum=2021-01-20 |abruf=2021-06-23}}</ref>

Thomas Kölsch schrieb in [[Jazzthetik]]: „Konzeptionell ist für Mario Rom’s Interzone das Ende einer Ära gekommen. Und der Auftakt zu etwas Neuem. Die Jazzuhr läutet einen Zeitenwechsel ein, von der Dekade der Wahrheit hin zur Dekade der Fiktion – und nein, mit [[Donald Trump]] hat das ausnahmsweise mal nichts zu tun.“<ref name="jt">{{Internetquelle |autor=Thomas Kölsch |url=https://jazzthetik.de/mario-roms-interzone/ |titel=Mario Rom’s Interzone – Dekadenwechsel im One-Touch-Jazz |werk= |hrsg=JazzThetik|datum=2021-03-06 |zugriff=2021-06-22 |sprache=en}}</ref>

== Weblinks ==
* [https://marioromsinterzone.bandcamp.com/ Informationen zum Album bei Bandcamp]

== Einzelnachweise ==
<references />

[[Kategorie:Album (Jazz)]]
[[Kategorie:Album 2021]]

title: Studioalbum von Mario Rom's Interzone

Label(s): Traumton Records

Format(e): LP, CD, Download

Genre(s): Jazz

Besetzung: - Trompete: Mario Rom - Kontrabass: Lukas Kranzelbinder - Schlagzeug: Herbert Pirker

Truth Is Simple to Consume · (2017): Eternal Fiction · Shake Stew: Heat · (2022)


text:
# Black Assize of Oxford 1577

The Black Assize is a name given to multiple deaths in the city of Oxford in England between 6 July and 12 August 1577. At least 300 people, including the chief baron and sheriff, are thought to have died as a result of this event. It received its name because it was believed to have been associated with a trial at the Assize Court at Oxford Castle.

## Casualties
Reports vary as to the total number of deaths that occurred in the "Black Assize". The casualties in Oxford itself are consistently recorded as approximately 300, but some reports say that further deaths occurred outside the city. One report records:
'There died in Oxford 300 persons, and sickened there, but died in other places, 200 and odd, from the 6th of July to the 12th of August, after which day died not one of that sickness, for one of them infected not another, nor any one woman or child died thereof.'
This reported lack of deaths among women and children led to speculation about the causes of the casualties.

## Possible causes
On the wall inside the Main Hall of the Old County Hall of Oxfordshire in New Road, an inscription reads:
Near this spot stood the ancient Shire Hall, unhappily famous in history as the scene in July 1577 of the Black Assize, when a malignant disease known as Gaol Fever caused the death within forty days of the Lord Chief Baron of the Exchequer, Sir Robert Bell, the Lord High Sheriff (Sir Robert D'Oyly of Merton) and about three hundred more.

The malady from the stench of the Prisoners developed itself during the Trial of one Rowland Jenkes, a saucy foul-mouthed Bookseller, for scandalous words uttered against the Queen.

Anno 1875. JMD pie posuit. (Year 1875. JMD piously erected [this monument].)
From the time of the Black Death in the mid-14th century until the second half of the 19th century, Oxford was regularly visited by plague, cholera, smallpox and typhoid fevers. In 1348, the Black Death reduced the city's population to such an extent that Gloucester College (from which Gloucester Green derives its name) was forced to close. In 1571, Oxford University had to postpone the start of term because of an outbreak of plague, and the 'gaol fever' six years later may have been part of the same epidemic, being considered more worthy of note because its victims included the Lord Chief Baron and the Lord High Sheriff.
This account of disease is reflected in a number of sources.
An early Chronicle records:
'The Court were surprised with a pestilent savour, whether arising from the noisome smell of the prisoners, or from the damp of the ground, is uncertain; but all that were present, within forty hours died, except the prisoners, and the women and children; and the contagion went no farther.'
A 19th-century account is more sure of the cause:
'The assize held at Oxford in the year 1577, called the "Black Assize," was a dreadful instance of the deadly effects of the jail fever. The judges, jury, witnesses, nay, in fact every person, except the prisoners, women and children, in court were killed by a foul air, which at first was thought to have arisen out of the bowels of the earth; but that great philosopher, Lord Bacon, proved it to have come from the prisoners taken out of a noisome jail and brought into court to take their trials; and they alone, inhaling foul air, were not injured by it.'
Other accounts reject the notion of disease as a cause:
"it could not be a prison infection; for that would have manifested itself by smell, or operating sooner. But to take away all scruple, and to assign the true cause, it was thus: It fortuned that a manuscript fell into my hands, collected by an ancient gentleman of York, who was a great observer and gatherer of strange things and facts, who lived about the time of this accident happening at Oxford, wherein it is related thus: 'That Rowland Jenkes, being imprisoned for treasonable words, spoken against the queen, and being a popish recusant, had, notwithstanding, during the time of his restraint, liberty some time to walk abroad with a keeper; and that one day he came to an apothecary, and showed him a receipt which he desired him to make up; but the apothecary, upon view of it, told him, that it was a strong and dangerous receipt, and required some time to prepare it; but also asked him to what use he would apply it. He answered, to kill the rats, that, since his imprisonment, spoiled his books; so being satisfied, he promised to make it ready. After a certain time he cometh to know if it were ready; but the apothecary said, the ingredients were so hard to procure, that he had not done it, and so gave him the receipt again, of which he had taken a copy, which mine author had there precisely written down, but did seem so horribly poisonous, that I cut it forth, lest it might fall into the hands of wicked persons. But after, it seems, he had it prepared, and, against the day of his trial, had made a wick of it (for so is the word, that is, so fitted, that like a candle it might be fired) which, as soon as ever he was condemned, he lighted, having provided himself a tinder-box, and steel to strike fire. And whosoever should know the ingredients of that wick, or candle, and the manner of the composition, will easily be persuaded of the virulency and venomous effect of it.'"
Further accounts merely attribute the deaths to a curse supposedly uttered by Rowland Jenkes.

## Popular culture
The Black Assizes has featured as a display at Oxford Castle and is a regular feature of Oxford ghost tours, where the story of Rowland Jenkes' curse is given prominence.
The events of this time are part of the backdrop to the historical crime novel Heresy by S. J. Parris in which Rowland Jenkes appears as a character.

## Sources
- This article incorporates text from a publication now in the public domain: Wood, James, ed. (1907). "Black Assize". The Nuttall Encyclopædia. London and New York: Frederick Warne.

title: Black Assize of Oxford 1577

wikitext:
{{Short description|Mass death by disease in England}}
{{EngvarB|date=June 2017}}
{{Use dmy dates|date=June 2017}}The '''Black Assize''' is a name given to multiple deaths in the city of [[Oxford]] in England between 6 July and 12 August 1577. At least 300 people, including the chief baron and sheriff, are thought to have died as a result of this event. It received its name because it was believed to have been associated with a trial at the [[Assize Court]] at [[Oxford Castle]].

==Casualties==
Reports vary as to the total number of deaths that occurred in the "Black Assize". The casualties in Oxford itself are consistently recorded as approximately 300, but some reports say that further deaths occurred outside the city. One report records:

{{quote|'There died in Oxford 300 persons, and sickened there, but died in other places, 200 and odd, from the 6th of July to the 12th of August, after which day died not one of that sickness, for one of them infected not another, nor any one woman or child died thereof.'<ref name="webster">{{cite book| first=John | last=Webster | title=The Displaying of Supposed Witchcraft | url=https://archive.org/details/2426036R.nlm.nih.gov | year=1677 }}</ref>}}

This reported lack of deaths among women and children led to speculation about the causes of the casualties.

==Possible causes==
On the wall inside the Main Hall of the Old County Hall of [[Oxfordshire]] in [[New Road, Oxford|New Road]], an inscription reads:
[[File:Oxford CountyHall BlackAssize.jpg|thumbnail|Plaque on a wall inside County Hall]]
{{quote|Near this spot stood the ancient Shire Hall, unhappily famous in history as the scene in July 1577 of the Black Assize, when a malignant disease known as Gaol Fever caused the death within forty days of the [[Lord Chief Baron of the Exchequer]], Sir [[Robert Bell (Speaker of the House of Commons)|Robert Bell]], the [[Lord High Sheriff]] (Sir [[Robert D'Oyly (Lord High Sheriff)|Robert D'Oyly]] of [[Merton, Oxfordshire|Merton]]) and about three hundred more.

The malady from the stench of the Prisoners developed itself during the Trial of one Rowland Jenkes, a saucy foul-mouthed Bookseller, for scandalous words uttered against the [[Elizabeth I of England|Queen]].

Anno 1875. JMD pie posuit. (Year 1875. JMD piously erected [this monument].)}}

From the time of the [[Black Death]] in the mid-14th century until the second half of the 19th century, Oxford was regularly visited by [[plague (disease)|plague]], [[cholera]], [[smallpox]] and [[typhoid]] fevers. In 1348, the [[Black Death]] reduced the city's population to such an extent that [[Gloucester College]] (from which [[Gloucester Green]] derives its name) was forced to close. In 1571, [[Oxford University]] had to postpone the start of term because of an outbreak of plague, and the '[[gaol fever]]' six years later may have been part of the same epidemic, being considered more worthy of note because its victims included the [[Lord Chief Baron]] and the [[Lord High Sheriff]].

This account of disease is reflected in a number of sources.

An early [[Chronicle]] records:

{{quote|'The Court were surprised with a pestilent savour, whether arising from the noisome smell of the prisoners, or from the damp of the ground, is uncertain; but all that were present, within forty hours died, except the prisoners, and the women and children; and the contagion went no farther.'<ref>{{cite book| first=Richard | last=Baker | title=The Chronicles of the Kings of England | year=1643 }}</ref>}}

A 19th-century account is more sure of the cause:

{{quote|'The assize held at Oxford in the year 1577, called the "Black Assize," was a dreadful instance of the deadly effects of the jail fever. The judges, jury, witnesses, nay, in fact every person, except the prisoners, women and children, in court were killed by a foul air, which at first was thought to have arisen out of the bowels of the earth; but that great philosopher, Lord Bacon, proved it to have come from the prisoners taken out of a noisome jail and brought into court to take their trials; and they alone, inhaling foul air, were not injured by it.'<ref>{{cite book| first1=Andrew | last1=Knapp | first2=William Edward | last2=Baldwin | title=The Newgate Calendar | url=https://archive.org/details/newgatecalendar01baldgoog | year=1824 }}</ref>}}

Other accounts reject the notion of disease as a cause:

{{quote|"it could not be a prison infection; for that would have manifested itself by smell, or operating sooner. But to take away all scruple, and to assign the true cause, it was thus: It fortuned that a manuscript fell into my hands, collected by an ancient gentleman of York, who was a great observer and gatherer of strange things and facts, who lived about the time of this accident happening at Oxford, wherein it is related thus: 'That Rowland Jenkes, being imprisoned for treasonable words, spoken against the queen, and being a popish recusant, had, notwithstanding, during the time of his restraint, liberty some time to walk abroad with a keeper; and that one day he came to an apothecary, and showed him a receipt which he desired him to make up; but the apothecary, upon view of it, told him, that it was a strong and dangerous receipt, and required some time to prepare it; but also asked him to what use he would apply it. He answered, to kill the rats, that, since his imprisonment, spoiled his books; so being satisfied, he promised to make it ready. After a certain time he cometh to know if it were ready; but the apothecary said, the ingredients were so hard to procure, that he had not done it, and so gave him the receipt again, of which he had taken a copy, which mine author had there precisely written down, but did seem so horribly poisonous, that I cut it forth, lest it might fall into the hands of wicked persons. But after, it seems, he had it prepared, and, against the day of his trial, had made a wick of it (for so is the word, that is, so fitted, that like a candle it might be fired) which, as soon as ever he was condemned, he lighted, having provided himself a tinder-box, and steel to strike fire. And whosoever should know the ingredients of that wick, or candle, and the manner of the composition, will easily be persuaded of the virulency and venomous effect of it.'"<ref name="webster" />}}

Further accounts merely attribute the deaths to a curse supposedly uttered by Rowland Jenkes.{{fact|date=August 2012}}

==Popular culture==
The Black Assizes has featured as a display at [[Oxford Castle]] and is a regular feature of Oxford ghost tours, where the story of Rowland Jenkes' curse is given prominence.{{fact|date=August 2012}}

The events of this time are part of the backdrop to the historical crime novel ''Heresy'' by [[S. J. Parris]] in which Rowland Jenkes appears as a character.

==See also==
* [[Black Assize of Exeter 1586]]

==References==
{{reflist|30em}}

==Sources==
* {{Nuttall|title=Black Assize}}

[[Category:1577 in England]]
[[Category:16th century in Oxfordshire]]
[[Category:Black Assizes]]
[[Category:History of Oxford]]
[[Category:Tudor England]]


text:
# Кубла-хан
«Кубла-хан, або Видіння уві сні» (англ. Kubla Khan, or A Vision in a Dream) — поема Семюела Тейлора Кольріджа, яку він почав складати в 1797 році. Поема залишилася незавершеною; опублікована в 1816 році разом з іншою незавершеною поемою раннього періоду, «Кристабель».
Першу публікацію Кольрідж супроводив передмовою, де розповів, що поема прийшла до нього уві сні, після прийому опіуму й читання тому Перчаса з записками Марко Поло про життя при дворі монгольського хана Кубілая (Кубла-хана) в Ханбалиці. Після пробудження він став записувати рядки, народжені у сні, поки не був перерваний повідомленням слуги про те, що до нього прийшов чоловік з Порлока. Коли він вийшов зустріти гостя, на порозі нікого не виявилося. Повернувшись до кабінету, Кольрідж зрозумів, що забув рядки поеми, які залишилися не записаними:
 З чималим подивом і досадою я виявив, що хоча смутно, але пам'ятаю загальні обриси мого видіння, все інше, крім восьми або десяти окремих рядків, зникло, як кола на поверхні річки від кинутого каменя, і — на жаль! — Відновити їх було неможливо.
Біографи оскаржують правдивість цієї історії. Можливо, розповідь про людину з Порлоку — лише слушний привід для пояснення незавершеності поеми. Крім «Старого моряка», всі великі речі, які замислювалися Кольріджем для «Ліричних балад», не були з різних причин доведені їм до кінця. Кольрідж час від часу читав початок поеми своїм друзям-романтикам, які вважали цей текст досконалим. Нарешті, піддавшись на вмовляння Байрона, він погодився на її оприлюднення в пресі.
Хорхе Луїс Борхес в нарисі про цю поему наводить думку Суінберна щодо того, що
 рештки від забутого було дивовижним зразком музики англійської мови і що людина, здатна проаналізувати ці вірші (далі йде метафора, взята у Джона Кітса), могла б розтяти веселку. Всі переклади та перекази поеми, основна перевага якої музика, — пусте заняття, а часом воно може принести і шкоду.

## Текст
Поема починається з опису країни Занаду, поруч з річкою Альф, яка проходить через печери перед досягненням Темного або Мертвого моря. Рядки, в яких описано річку, помітно відрізняються ритмом від іншої частини уривка.
In Xanadu did Kubla Khan

A stately pleasure-dome decree:

Where Alph, the sacred river, ran

Through caverns measureless to man

Down to a sunless sea.

(рядки 1-5)
Країна утворена як райський сад, ізольований стінами, але як Едем після падіння людини. Якість побудованих стін Занаду протиставляється якості печер, через які протікає річка.
So twice five miles of fertile ground

With walls and towers were girdled round:

And here were gardens bright with sinuous rills,

Where blossomed many an incense-bearing tree;

And here were forests ancient as the hills,

Enfolding sunny spots of greenery.

(рядки 6-11)
Перша строфа поеми викладається готичними натяками, оповідач досліджує темні прірви серед садів Занаду і описує околиці і як «дикі», і «святі».
Йарлот (Yarlott) інтерпретує ці прірви, як символ боротьби поета із занепадом, який ігнорує природа. Це так само може представляти темну сторону душі: нелюдськість, наслідки влади і панування.
But oh! That deep romantic chasm which slanted

Down the green hill athwart a cedarn cover!

A savage place! As holy and enchanted

As e'er beneath a waning moon was haunted

By woman wailing for her demon-lover!

(рядки 12-16)

## Цікаві факти
Оригінальний англомовний уривок цього твору використовується як частина композиції для порівняльного тестування практично всіх цифрових фотокамер з 14 жовтня 2009 року, на dpreview — одному з найпопулярніших сайтів з даної тематики.

wikiname: ukwiki

title: Кубла-хан

in_language: uk

wikitext:
{{Літературний твір
|Назва           =Кубла-хан
|Назва мовою оригіналу =
|Зображення      = <!-- Example.jpg -->
|Розмір          =
|Опис до зображення =
|Автор           =
|Жанр            =
|Мова оригіналу  =
|Написаний       =
|Публікація      =
|Окреме видання  =
|Переклад        = <!-- тільки на українську мову! -->
|ISBN-13         =
|ISBN-10         =
|Нагороди        =
|Попередник      =
|Наступник       =
|Сайт            =
|Вікіджерела-текст = <!--Текст твору у Вікіджерелах -->
}}'''«Кубла-хан, або Видіння уві сні»''' ({{lang-en|Kubla Khan, or A Vision in a Dream}}) — поема [[Семюел Тейлор Колрідж|Семюела Тейлора Кольріджа]], яку він почав складати в 1797 році. Поема залишилася незавершеною; опублікована в 1816 році разом з іншою незавершеною поемою раннього періоду, «[[Кристабель]]».

Першу публікацію Кольрідж супроводив передмовою, де розповів, що поема прийшла до нього уві сні, після прийому [[опіум]]у й читання тому [[Річард Гаклюйт|Перчаса]] з записками [[Марко Поло]] про життя при дворі монгольського хана [[Хубілай|Кубілая]] (Кубла-хана) в [[Ханбалик|Ханбалиці]]. Після пробудження він став записувати рядки, народжені у сні, поки не був перерваний повідомленням слуги про те, що до нього прийшов чоловік з Порлока<ref> {{Нп| Порлок (село)| Порлок|en|Porlock}} — село на південному заході Англії, наразі вираз {{Нп| людина з Порлока| «людина з Порлока»|en|Person from Porlock}} є літературною алюзією на небажане вторгнення </ref>. Коли він вийшов зустріти гостя, на порозі нікого не виявилося. Повернувшись до кабінету, Кольрідж зрозумів, що забув рядки поеми, які залишилися не записаними:

{{початок цитати}} З чималим подивом і досадою я виявив, що хоча смутно, але пам'ятаю загальні обриси мого видіння, все інше, крім восьми або десяти окремих рядків, зникло, як кола на поверхні річки від кинутого каменя, і — на жаль! — Відновити їх було неможливо. {{Кінець цитати}}

Біографи оскаржують правдивість цієї історії. Можливо, розповідь про людину з Порлоку — лише слушний привід для пояснення незавершеності поеми. Крім «Старого моряка», всі великі речі, які замислювалися Кольріджем для «[[Ліричні балади|Ліричних балад»]], не були з різних причин доведені їм до кінця. Кольрідж час від часу читав початок поеми своїм друзям-романтикам, які вважали цей текст досконалим. Нарешті, піддавшись на вмовляння [[Джордж Гордон Байрон|Байрона]], він погодився на її оприлюднення в пресі.

[[Хорхе Луїс Борхес]] в нарисі про цю поему наводить думку [[Алджернон Чарльз Суінберн|Суінберна]] щодо того, що

{{початок цитати}} рештки від забутого було дивовижним зразком музики англійської мови і що людина, здатна проаналізувати ці вірші (далі йде метафора, взята у [[Джон Кітс|Джона Кітса]]), могла б розтяти веселку. Всі переклади та перекази поеми, основна перевага якої музика, — пусте заняття, а часом воно може принести і шкоду<ref>{{Cite web |url=http://www.bibliomsk.ru/library/global.phtml?mode=10&dirname=borges&filename=jlb14004.phtml |title=Хорхе Луїс Борхес — Сон Колріджа «Нові розслідування» 1952 |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=26 грудня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20141226001835/http://www.bibliomsk.ru/library/global.phtml?mode=10&dirname=borges&filename=jlb14004.phtml }}</ref>. {{Кінець цитати}}

== Текст ==
Поема починається з опису країни [[Занаду]], поруч з річкою Альф, яка проходить через печери перед досягненням Темного або Мертвого моря. Рядки, в яких описано річку, помітно відрізняються ритмом від іншої частини уривка.
<poem>
In Xanadu did Kubla Khan
A stately pleasure-dome decree:
Where Alph, the sacred river, ran
Through caverns measureless to man
Down to a sunless sea.
(рядки 1-5)
</poem>

Країна утворена як райський сад, ізольований стінами, але як Едем після падіння людини. Якість побудованих стін Занаду протиставляється якості печер, через які протікає річка.
<poem>
So twice five miles of fertile ground
With walls and towers were girdled round:
And here were gardens bright with sinuous rills,
Where blossomed many an incense-bearing tree;
And here were forests ancient as the hills,
Enfolding sunny spots of greenery.
(рядки 6-11)
</poem>

Перша строфа поеми викладається готичними натяками, оповідач досліджує темні прірви серед садів Занаду і описує околиці і як «дикі», і «святі».
Йарлот (Yarlott) інтерпретує ці прірви, як символ боротьби поета із занепадом, який ігнорує природа. Це так само може представляти темну сторону душі: нелюдськість, наслідки влади і панування.

<poem>
But oh! That deep romantic chasm which slanted
Down the green hill athwart a cedarn cover!
A savage place! As holy and enchanted
As e'er beneath a waning moon was haunted
By woman wailing for her demon-lover!
(рядки 12-16)
</poem>

== Цікаві факти ==
Оригінальний англомовний уривок цього твору використовується як частина композиції для порівняльного тестування практично всіх цифрових фотокамер з 14 жовтня 2009 року<ref>[http://www.dpreview.com/reviews/PanasonicGF1/page24.asp перший] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141230032711/http://www.dpreview.com/reviews/PanasonicGF1/page24.asp |date=30 грудня 2014 }} появу нової композиції для порівняння камер, до цього використовувалося її спрощена [http://www.dpreview.com/reviews/pentaxk7/page23.asp версія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141230032736/http://www.dpreview.com/reviews/pentaxk7/page23.asp |date=30 грудня 2014 }}</ref>, на {{нп|Digital Photography Review|dpreview|en|Digital Photography Review}} — одному з найпопулярніших сайтів з даної тематики.

== Примітки ==
{{примітки}}

[[Категорія:Англійська література]]
[[Категорія:Англомовні літературні твори]]
[[Категорія:Поеми 1816]]
[[Категорія:Віршовані твори Великої Британії]]
[[Категорія:Орієнталізм]]

title: Кубла-хан

Назва на честь: Хубілай

Жанр: поезія

Форма: вірш

Автор: Семюел Тейлор Колрідж

Мова: англійська

Країна: Велика Британія


text:
# Jabuke (gmina Danilovgrad)
Jabuke (cyr. Јабуке) – wieś w Czarnogórze, w gminie Danilovgrad. W 2011 roku liczyła 26 mieszkańców.

wikiname: plwiki

title: Jabuke (gmina Danilovgrad)

in_language: pl

wikitext:
{{Miejscowość infobox
 |nazwa                        = Jabuke
 |nazwa oryginalna             = {{k|sr|Јабуке}}
 |zdjęcie                      =
 |opis zdjęcia                 =
 |herb                         =
 |godło                        =
 |pieczęć                      =
 |flaga                        =
 |dopełniacz nazwy             =
 |państwo                      = Czarnogóra
 |1. jednostka administracyjna = [[Gmina Danilovgrad|Danilovgrad]]
 |powierzchnia                 =
 |wysokość                     =
 |rok                          = 2011
 |liczba ludności              = 26{{r|stat}}
 |gęstość zaludnienia          =
 |numer kierunkowy             =
 |kod pocztowy                 =
 |tablice rejestracyjne        =
 |współrzędne                  =
 |commons                      =
 |www                          =
}}
'''Jabuke''' ([[Cyrylica serbska|cyr.]] Јабуке) – [[wieś]] w [[Czarnogóra|Czarnogórze]], w [[Gmina Danilovgrad|gminie Danilovgrad]]. W 2011 roku liczyła 26 mieszkańców{{r|stat}}.

== Przypisy ==
{{Przypisy|
<ref name="stat">{{cytuj stronę|url=https://www.monstat.org/userfiles/file/popis2011/saopstenje/knjiga_prvi%20rezultati(1).pdf|tytuł=Popis stanovništva, domaćinstava i stanova u Crnoj Gori|opublikowany=Zavod za statistiku Crne Gore - MONSTAT|język=sla|data dostępu=2019-12-16}}</ref>
}}

{{Gmina Danilovgrad}}

{{Kontrola autorytatywna}}

[[Kategoria:Miejscowości w gminie Danilovgrad]]

title: JabukeЈабуке

Państwo: Czarnogóra

Gmina: Danilovgrad


text:
# 追手風部屋
追手風部屋，是日本相撲協會下的相撲部屋，屬時津風一門(原屬伊勢濱一門)。
最早的追手風部屋是由前大關清水川元吉1938年1月成立，現在的追手風部屋是在1998年原立浪部屋出身的大翔山直樹建立(因與原追手風親方長女結婚)。直到2010年共有20位力士，有7位關取，多於其他相撲部屋，在2019年有8位力士曾有幕內經驗。
造部屋的力士的四股名多用「大翔」作開首。

wikiname: zhwiki

title: 追手風部屋

in_language: zh

wikitext:
{{Unreferenced|time=2020-07-21T08:57:21+00:00}}
{{Infobox organization
|name = 追手風部屋
|original_name = {{ruby|{{lang|ja|追手風部屋}}|でわのうみべや}}
|image = Oitekaze stable 02.jpg
|image_border = <!-- 另一个图片，用于分隔上一个参数中图片和下面各项参数 -->
|size = 250
|formation = 1998年（[[平成]]10年）10月1日
|founder = [[大翔山直树]]
|extinction = <!-- 解散时间 -->
|type = [[相扑部屋]]
|location = {{JPN}}<br>[[埼玉县]][[草加市]]瀬崎5-32-22
|leader_title = 师匠
|leader_name = [[大翔山直树|追手风直树]]
|main_organ = <!-- 主要运行机构如：董事会，办公室等） -->
|parent_organization = [[日本相扑协会]]
|website = {{url|http://oitekaze.com/|{{lang|ja|追手風部屋}}}}
}}

'''追手風部屋'''，是[[日本相撲協會]]下的相撲部屋，屬時津風一門(原屬伊勢濱一門)。

最早的追手風部屋是由前[[大關 (相撲)|大關]][[清水川元吉]]1938年1月成立，現在的追手風部屋是在1998年原立浪部屋出身的[[大翔山直樹]]建立(因與原追手風親方長女結婚)。直到2010年共有20位力士，有7位[[關取]]，多於其他相撲部屋，在2019年有8位力士曾有[[幕內]]經驗。

造部屋的力士的[[四股名]]多用「大翔」作開首。

{{相扑部屋}}

[[category:相撲部屋]]
[[category:草加市]]

title: 追手風部屋

創始人: 大翔山直树

類型: 相扑部屋

地址: - 日本 · 埼玉县草加市瀬崎5-32-22

师匠: 追手风直树

上級組織: 日本相扑协会


text:
# Nycteris gambiensis
Nycteris gambiensis is een zoogdier uit de familie van de spleetneusvleermuizen (Nycteridae). De wetenschappelijke naam van de soort werd voor het eerst geldig gepubliceerd door K. Andersen in 1912.

wikiname: nlwiki

title: Nycteris gambiensis

in_language: nl

wikitext:
{{Taxobox zoogdier
| naam = ''Nycteris gambiensis''
| titelweergave = cursief
| status = LC
| statusbron = 2016
| rl-id = 14928
| afbeelding =
| orde = [[Vleermuizen|Chiroptera]] (Vleermuizen)
| familie = [[Spleetneusvleermuizen|Nycteridae]] (Spleetneusvleermuizen)
| geslacht = ''[[Nycteris]]''
| w-naam = ''Nycteris gambiensis''
| auteur = K. Andersen
| datum = 1912
| haakjes = ja
| commons =
| species = Nycteris gambiensis
}}
'''''Nycteris gambiensis''''' is een [[Zoogdieren|zoogdier]] uit de [[familie (biologie)|familie]] van de [[Spleetneusvleermuizen|spleetneusvleermuizen (Nycteridae)]]. De wetenschappelijke naam van de soort werd voor het eerst geldig gepubliceerd door K. Andersen in 1912.
<!-- == Voorkomen ==
De soort komt voor in [[Senegal, Gambia, Guinea Bissau, Guinea, Ghana, Côte d’Ivoire, Togo, Benin, Burkina Faso, Nigeria. A record from Sierra Leone is in error (J. Fahr, pers. comm.).]]. -->
{{Appendix}}
{{Beginnetje|biologie|2012|08|05}}

[[Categorie:Spleetneusvleermuizen]]
[[Categorie:IUCN-status niet bedreigd]]

title: Nycteris gambiensis · IUCN-status: Niet bedreigd (2016)

Rijk: Animalia (Dieren)

Stam: Chordata (Chordadieren)

Klasse: Mammalia (Zoogdieren)

Orde: Chiroptera (Vleermuizen)

Familie: Nycteridae (Spleetneusvleermuizen)

Geslacht: Nycteris

title: Soort

Portaal: Biologie · Zoogdieren


text:
# Ugolne Kopy
Ugolne Kopy (ros. Угольные Копи "kopalnie węgla") – osiedle typu miejskiego w azjatyckiej części Rosji, w Rejonie Anadyrskim w Czukockim Okręgu Autonomicznym.
Leży na północnym brzegu zatoki Liman Anadyrski (u ujścia rzeki Anadyr); około 10 km na wschód od Anadyru; ok. 6 tys. mieszkańców (2005). Ośrodek wydobycia węgla brunatnego, port lotniczy Anadyru. Założone na początku XX wieku jako miejsce zamieszkania oraz siedziba administracji dla pobliskich kopalni węgla (stąd nazwa).
Do roku 1997 na przemian z Szachtorskim administracyjna stolica Rejonu Anadyrskiego.

title: Ugolne Kopy

wikitext:
{{Miejscowość infobox
 |nazwa                        = Ugolne Kopy
 |nazwa oryginalna             = {{k|ru|Угольные Копи}}
 |zdjęcie                      =
 |opis zdjęcia                 =
 |alt zdjęcia                  =
 |herb                         =
 |flaga                        =
 |dopełniacz nazwy             =
 |państwo                      = Czukocki Okręg Autonomiczny
 |1. jednostka administracyjna =
 |2. jednostka administracyjna =
 |3. jednostka administracyjna =
 |4. jednostka administracyjna =
 |5. jednostka administracyjna = [[Rejon Anadyrski|anadyrski]]
 |powierzchnia                 =
 |wysokość                     =
 |rok                          =
 |liczba ludności              =
 |gęstość zaludnienia          =
 |numer kierunkowy             =
 |kod pocztowy                 =
 |tablice rejestracyjne        =
 |współrzędne                  = 64°44′12″N 177°40′28″E
 |commons                      =
 |www                          =
}}
'''Ugolne Kopy''' ([[język rosyjski|ros.]] ''Угольные Копи'' "kopalnie węgla") – [[osiedle typu miejskiego]] w [[azja]]tyckiej części [[Rosja|Rosji]], w [[Rejon Anadyrski|Rejonie Anadyrskim]] w [[Czukocki Okręg Autonomiczny|Czukockim Okręgu Autonomicznym]].

Leży na północnym brzegu zatoki [[Liman Anadyrski]] (u ujścia rzeki [[Anadyr (rzeka)|Anadyr]]); około 10 km na wschód od [[Anadyr (miasto)|Anadyru]]; ok. 6 tys. mieszkańców ([[2005]]). Ośrodek wydobycia [[węgiel brunatny|węgla brunatnego]], [[port lotniczy Anadyr]]u. Założone na początku [[XX wiek]]u jako miejsce zamieszkania oraz siedziba administracji dla pobliskich kopalni węgla (stąd nazwa).

Do roku [[1997]] na przemian z [[Szachtorski]]m administracyjna stolica Rejonu Anadyrskiego.

== Linki zewnętrzne ==
* [http://foto.chukotken.ru/categories.php?cat_id=25 Zdjęcia Ugolnych Kop] w serwisie [http://chukotken.ru chukotken.ru] (ros.)

[[Kategoria:Osiedla typu miejskiego w Czukockim Okręgu Autonomicznym]]

title: Ugolne KopyУгольные Копи

Państwo: Rosja

Okręg autonomiczny: Czukocki Okręg Autonomiczny

Rejon: anadyrski


text:
# Sopotnik
Sopotnik [sɔˈpɔtnik] is a village in the administrative district of Gmina Fredropol, within Przemyśl County, Subcarpathian Voivodeship, in south-eastern Poland, close to the border with Ukraine. It lies approximately 11 km (7 mi) south-west of Fredropol, 20 km (12 mi) south of Przemyśl, and 68 km (42 mi) south-east of the regional capital Rzeszów.

title: Sopotnik

wikitext:
{{Infobox settlement
| name = Sopotnik
| settlement_type = Village
| total_type =
| image_flag =
| image_shield =
| image_map =
| subdivision_type = [[List of sovereign states|Country]]
| subdivision_name = {{POL}}
| subdivision_type1 = [[Voivodeships of Poland|Voivodeship]]
| subdivision_name1 = [[Subcarpathian Voivodeship|Subcarpathian]]
| subdivision_type2 = [[Powiat|County]]
| subdivision_name2 = [[Przemyśl County|Przemyśl]]
| subdivision_type3 = [[Gmina]]
| subdivision_name3 = [[Gmina Fredropol|Fredropol]]
| pushpin_map = Poland
| coordinates = {{coord|49|36|52|N|22|41|05|E|region:PL|display=title,inline}}
| elevation_m =
| population_total =
| website =
| module = {{Infobox mapframe |wikidata=yes |zoom=13 |frame-height=300 | stroke-width=1 |shape-fill-opacity=0.2 |coord={{WikidataCoord|display=i}}}}
}}
'''Sopotnik''' {{IPAc-pl|s|o|'|p|o|t|n|i|k}} is a [[village]] in the administrative district of [[Gmina Fredropol]], within [[Przemyśl County]], [[Subcarpathian Voivodeship]], in south-eastern [[Poland]], close to the border with [[Ukraine]].{{TERYT}} It lies approximately {{convert|11|km|mi|0|abbr=on}} south-west of [[Fredropol]], {{convert|20|km|mi|0|abbr=on}} south of [[Przemyśl]], and {{convert|68|km|mi|0|abbr=on}} south-east of the regional capital [[Rzeszów]].

==References==
{{reflist}}

{{Gmina Fredropol}}

[[Category:Villages in Przemyśl County]]

{{Przemyśl-geo-stub}}

title: Sopotnik

Country: Poland

Voivodeship: Subcarpathian

County: Przemyśl

Gmina: Fredropol


text:
# The Macabre Case of Prompiram
Pour plus de détails, voir Fiche technique et Distribution.
The Macabre Case of Prompiram (en thaï : คืนบาป พรหมพิราม) est un film policier dramatique thaïlandais réalisé par Manop Udomdej, sorti en 2003.

## Synopsis
En 1977, le corps d'une jeune femme, Samnian, est découvert le long de la voie de chemin de fer dans les plaines centrales de la Thaïlande. Elle a été violée et étranglée. Deux policiers intègres mènent l'enquête. Au début, les indices sont maigres : la victime est une voyageuse du train Bangkok-Chiang Mai qui souhaitait aller à Uttaradit ; elle n'avait pas de billet donc elle a été expulsée du train en pleine nature à la gare du petit village de Prompiram ; c'est une jolie jeune femme visiblement un peu attardée mentalement. Dans un premier temps, les enquêteurs se heurtent à un mur de silence. Puis peu à peu les langues se délient et l'affaire prend une ampleur considérable. Le crime dépasse l'entendement dans son horreur. Un politicien local influent essaie d'étouffer l'affaire. Les policiers désireux d'éclaircir coûte que coûte l'affaire continuent leurs investigations...

## Fiche technique
- Titre : The Macabre Case of Prompiram
- Titre original : คืนบาป พรหมพิราม / Keunbab Prom Pri Ram[2]
- Réalisateur : Manop Udomdej (มานพ อุดมเดช)
- Scénario : Manop Udomdej, d'après le livre écrit par le journaliste d'investigation Santi Sawetwimol (สันติ เศวตวิมล)
- Musique : Richard Harvey, Sandy McLelland
- Photographie : Anuparb Buachan
- Son : Michael Pärt
- Montage : Patamanadda Yukol
- Production : Chatrichalerm Yukol (ชาตรีเฉลิม ยุคล), Kunakorn Sethi
- Société(s) de distribution : Sahamongkol Film International[3]
- Pays d'origine :  Thaïlande
- Langue originale : Thaï
- Format : couleur — 35 mm
- Genre : Policier, drame
- Durée : 116 minutes
- Date de sortie :
  - Thaïlande : juillet 2003
  - Canada : 26 septembre 2004 (Vancouver International Film Festival)

## Distribution
- Pimpan Chalaikupp (พิมพ์พรรณ ชลายนคุปต์) : Samnian, la jeune femme dont on ne connaît pas le nom
- Sompob Benjathikul (สมภพ เบญจาธิกุล) : policier intègre, inspecteur en chef
- Kamol Sirthranon (กมล ศิริธรานนท์ ou ศุกล ศศิจุลกะ) : policier intègre, jeune lieutenant débutant
- Rachanu Boonchuduang (พิมพ์พรรณ ชลายนคุปต์)

## Scénario
The Macabre Case of Prompiram est basé sur une histoire vraie, un crime qui a eu lieu en Thaïlande en 1977 (crime relaté dans son livre par le journaliste d'investigation Santi Sawetwimol).

wikiname: frwiki

title: The Macabre Case of Prompiram

in_language: fr

wikitext:
{{Infobox Cinéma (film)
 | titre           = The Macabre Case of Prompiram
 | langue du titre = en
 | image           =
 | légende         =
 | alternative     =
 | titre québécois =
 | titre original  =
 | titre original non latin = คืนบาป พรหมพิราม
 | réalisation     = [[Manop Udomdej]]
 | scénario        = Manop Udomdej
 | acteur          =
 | production      = Sahamongkolfilm Co.
 | pays            = {{Thaïlande}}
 | genre           = [[Film policier]]
 | durée           = 116 minutes
 | année de sortie = 2003
 | précédent       =
 | date précédent  =
 | suivant         =
 | date suivant    =
}}
'''''{{Langue|en|The Macabre Case of Prompiram}}''''' (en [[thaï]] : คืนบาป พรหมพิราม) est un film policier dramatique thaïlandais réalisé par [[Manop Udomdej]], sorti en 2003.

== Synopsis ==
En 1977, le corps d'une jeune femme, Samnian, est découvert le long de la voie de chemin de fer dans les plaines centrales de la Thaïlande. Elle a été violée et étranglée. Deux policiers intègres mènent l'enquête. Au début, les indices sont maigres : la victime est une voyageuse du train Bangkok-Chiang Mai qui souhaitait aller à Uttaradit ; elle n'avait pas de billet donc elle a été expulsée du train en pleine nature à la gare du petit village de Prompiram ; c'est une jolie jeune femme visiblement un peu attardée mentalement. Dans un premier temps, les enquêteurs se heurtent à un mur de silence. Puis peu à peu les langues se délient et l'affaire prend une ampleur considérable. Le crime dépasse l'entendement dans son horreur. Un politicien local influent essaie d'étouffer l'affaire. Les policiers désireux d'éclaircir coûte que coûte l'affaire continuent leurs investigations...

== Fiche technique ==
{{Encart|sources|''Sauf mention contraire ou complémentaire, les données de cette section sont issues du site [[Internet Movie Database|IMDb]]''<ref name="IMDBc">{{en}} « [https://www.imdb.com/title/tt0419879/?ref_=ttfc_fc_tt/combined Keunbab Prompiram] », ''[[Internet Movie Database]]'' (consulté le 4 novembre 2019)</ref>.}}

* Titre : ''{{Langue|en|The Macabre Case of Prompiram}}''
* Titre original : คืนบาป พรหมพิราม / ''Keunbab Prom Pri Ram''<ref>{{Lien web|langue=Anglais|titre=Cinematographer Anuparb killed after pickup overturns|url=https://www.bangkokpost.com/thailand/general/1217105/cinematographer-anuparb-killed-in-crash|site=bangkokpost.com|périodique=Bangkok Post|date=18 mars 2017|consulté le=}}</ref>
* Réalisateur : [[Manop Udomdej]] (มานพ อุดมเดช)
* Scénario : Manop Udomdej, d'après le livre écrit par le journaliste d'investigation Santi Sawetwimol (สันติ เศวตวิมล)
* Musique : [[Richard Harvey]], Sandy McLelland
* Photographie : Anuparb Buachan
* Son : Michael Pärt
* Montage : [[Patamanadda Yukol]]
* Production : [[Chatrichalerm Yukol]] (ชาตรีเฉลิม ยุคล), Kunakorn Sethi
* Société(s) de distribution : [[Sahamongkol Film International]]<ref>{{Lien web |langue=thai |auteur= |auteur institutionnel=Sahamongkol film |titre=คืนบาปพรหมพิราม (Macabre Case of Prom Pi Ram) |url=http://sahamongkolfilm.com/saha-movie/macabre-case-prom-pi-ram-movie-2546/ |site=sahamongkolfilm.com |date=25 juillet 2003 |consulté le= |nature document=Texte et bande annonce st anglais 2min 57s}}</ref>
* Pays d'origine : {{Thaïlande}}
* Langue originale : [[Thaï]]
* Format : couleur — 35 mm
* Genre : Policier, drame
* Durée : 116 minutes
* Date de sortie :
** [[Thaïlande]] : {{date||juillet|2003|au cinéma}}
** [[Canada]] : {{date|26|septembre|2004|au cinéma}} (Vancouver International Film Festival)

== Distribution ==
*[[Pimpan Chalaikupp]] (พิมพ์พรรณ ชลายนคุปต์) : Samnian, la jeune femme dont on ne connaît pas le nom
* [[Sompob Benjathikul]] (สมภพ เบญจาธิกุล) : policier intègre, inspecteur en chef
*Kamol Sirthranon (กมล ศิริธรานนท์ ou ศุกล ศศิจุลกะ) : policier intègre, jeune lieutenant débutant
* Rachanu Boonchuduang (พิมพ์พรรณ ชลายนคุปต์)

== Scénario ==
''The Macabre Case of Prompiram'' est basé sur une histoire vraie<ref>{{Lien web|langue=Anglais|auteur1=|titre=Macabre Case of Prom Pi Ram|url=http://www.biff.kr/eng/html/archive/arc_history_tsearch.asp?mode=view&idx=9026&piff_code=2004|site=biff.kr|périodique=|date=Festival international du film de Busan (BIFF) (2004)|consulté le=}}</ref>, un crime qui a eu lieu en Thaïlande en 1977 (crime relaté dans son livre par le journaliste d'investigation Santi Sawetwimol).

== Notes et références ==
Le film a déclenché la foudre d'habitants de la région de Phitsanulok qui n'ont eu de cesse de pétitionner et de demander que le nom de leur localité disparaisse du générique<ref>{{Article|auteur1=Arnaud Leveau|titre=Ciné : Chronique siamoise|sous-titre=L'arbre qui cache la forêt|périodique=Gavroche Thaïlande|numéro=111|date=Septembre 2003|lire en ligne=https://www.gavroche-thailande.com/wp-content/uploads/2021/04/Gavroche-2003-Sep..pdf|format=pdf|pages=37}}</ref> et il a remporté un succès à la fois public et critique<ref>{{Article|auteur1=Arnaud Leveau|titre=Hauts et bas du cinéma thaïlandais|périodique=Gavroche Thaïlande|numéro=120|pages=66|date=Juin 2004|lire en ligne=https://www.gavroche-thailande.com/wp-content/uploads/2021/04/Gavroche-2004-Jun..pdf}}</ref>.
{{Références}}

== Liens externes ==
* {{Bases audiovisuel}}
* [http://www.cinemasie.com/en/fiche/oeuvre/macabrecaseofprompiram/ ''The Macabre Case of Prompiram''] sur ''Cinemasie''

{{Portail|cinéma|Thaïlande|années 2000}}

{{CLEDETRI:Macabre Case of Prompiram}}
[[Catégorie:Film thaïlandais sorti en 2003]]
[[Catégorie:Film policier thaïlandais]]
[[Catégorie:Film thaïlandais inspiré de faits réels]]

title: Données clés

Titre original: คืนบาป พรหมพิราม

Réalisation: Manop Udomdej

Scénario: Manop Udomdej

Sociétés de production: Sahamongkolfilm Co.

Pays de production: Thaïlande

Genre: Film policier

Durée: 116 minutes


text:
# Rektorat kościoła Zmartwychwstania Pańskiego w Krakowie (Cmentarz Rakowicki)
Rektorat kościoła Zmartwychwstania Pańskiego w Krakowie – rektorat rzymskokatolicki należący do dekanatu Kraków-Kazimierz archidiecezji krakowskiej na Cmentarzu Rakowickim.

## Historia
Rektorat został utworzony w 1991 roku dekretem księdza kardynała Franciszka Macharskiego.
Po założeniu Cmentarza Rakowickiego w 1803 wybudowano drewnianą kaplicę. Prowizoryczna budowla i jej nieestetyczny wygląd wywołały ostrą krytykę w prasie krakowskiej. Z racji uznania Krakowa za twierdzę i prowadzenia prac fortyfikacyjnych oraz faktu, iż cmentarz znajdował się w bezpośrednim sąsiedztwie pasa fortyfikacyjnego, wojskowe władze austriackie czyniły znaczne trudności przy próbach wzniesienia nowej kaplicy cmentarnej.
Pierwszy projekt nowej neogotyckiej kaplicy został odrzucony. Krakowski bankier Ludwik Helcel i jego żona Anna Helcel postanowili wznieść kaplicę na własny koszt, powierzając realizację Józefowi Czeszce, budowniczemu i podpułkownikowi austriackiej artylerii. Do realizacji przyjęto projekt budowli o niskich wymiarach, bez wież w typie neoklasycystycznym. Pozwolenie na budowę uzyskano w 1856, ale kamień węgielny z nieznanych dziś przyczyn położono dopiero 27 lipca 1861. Uroczystej konsekracji kaplicy dokonał biskup krakowski Ludwik Łętowski 28 października 1862 roku.
Neoklasycystyczna kaplica została wzniesiona na placu znajdującym się w centrum pierwotnego założenia cmentarza. Nad wejściem do kaplicy znajduje się malowany na blasze obraz Matki Bożej Częstochowskiej z 1937 roku oraz napis "Beati qui in Domino moriuntur" (Błogosławieni, którzy w Panu umierają).
Elementy dekoracyjne na zewnątrz i wewnątrz kaplicy wykonano z piaskowca, mensy i retabula ołtarza głównego i dwóch bocznych z drewna dębowego. Obraz malowany na płótnie przez Józefa Planka w roku 1862 z ołtarza głównego przedstawia scenę Zmartwychwstania Chrystusa. W ołtarzach bocznych znajdują się obrazy Matki Boskiej z Dzieciątkiem oraz klęczącym św. Stanisławem biskupem w szatach pontyfikalnych i św. Barbarą (pokazywany jedynie w niektórych okresach roku liturgicznego) oraz Śmierć św. Józefa.
Zgodnie z wolą fundatorów wyrażoną w akcie fundacyjnym w podziemiach kaplicy znajduje się krypta grobowa rodziny Helclów, ale tylko tych, którzy znali i władali językiem polskim. Na ścianach wewnątrz kaplicy umieszczono epitafia rodziny Helclów pochowanych w podziemiach wykonane z czarnego marmuru dębnickiego z portretami zmarłych malowanymi na blasze. Zobaczyć można portret fundatora Ludwika (1810-1872), jego żony Anny (1813-1880) oraz brata Ludwika Antoniego Zygmunta Helcla (1808-1870) prawnika, historyka i profesora UJ.

wikitext:
{{Parafia infobox
 |nazwa                   = Rektorat kościoła Zmartwychwstania Pańskiego
 |nazwa miejscowa         =
 |grafika                 = Kaplica Zmartwychwstania Pańskiego w Krakowie 2.jpg
 |opis grafiki            = kaplica rektoratu
 |państwo                 = POL
 |siedziba                = [[Kraków]]-[[Dzielnica I Stare Miasto|Stare Miasto]]
 |adres                   = [[Ulica Rakowicka w Krakowie|ul. Rakowicka]] 26/18
31-510 Kraków
 |data powołania          = [[1991]]
 |data zamknięcia         =
 |wyznanie                = [[Kościół katolicki|katolickie]]
 |kościół                 = [[Kościół łaciński|rzymskokatolicki]]
 |1. jednostka typ        = [[Archidiecezja]]
 |1. jednostka nazwa      = [[Archidiecezja krakowska|krakowska]]
 |2. jednostka typ        = [[Dekanat]]
 |2. jednostka nazwa      = [[Dekanat Kraków-Kazimierz|Kraków-Kazimierz]]
 |3. jednostka typ        =
 |3. jednostka nazwa      =
 |obiekt sakralny funkcja = kaplica
 |obiekt sakralny         = [[Kaplica Zmartwychwstania Pańskiego w Krakowie|Zmartwychwstania Pańskiego]]
 |filie                   =
 |nadzór                  =
 |administrator           = ks. dr. Stanisław Basista
 |proboszcz               =
 |wezwanie                = [[Zmartwychwstanie Jezusa Chrystusa|Zmartwychwstania Pańskiego]]
 |dzień wspomnienia       = [[Wielkanoc|Zmartwychwstania Pańskiego]]
[[Obraz Matki Boskiej Częstochowskiej|Matki Bożej Częstochowskiej]]
[[Uroczystość Wszystkich Świętych|Wszystkich Świętych]]
 |kod mapy                = Kraków
 |współrzędne             = 50°4′25″N 19°57′15″E
 |mapa parafii            =
 |opis mapy parafii       =
 |commons                 =
 |www                     =
}}
'''Rektorat kościoła Zmartwychwstania Pańskiego w Krakowie''' – [[Kościół rektoralny|rektorat]] [[Kościół łaciński|rzymskokatolicki]] należący do [[Dekanat Kraków-Kazimierz|dekanatu Kraków-Kazimierz]] [[Archidiecezja krakowska|archidiecezji krakowskiej]] na [[Cmentarz Rakowicki|Cmentarzu Rakowickim]].

== Historia ==
Rektorat został utworzony w 1991 roku dekretem księdza kardynała [[Franciszek Macharski|Franciszka Macharskiego]]<ref>{{Cytuj stronę|url=https://diecezja.pl/parafie/krakow-cmentarz-rakowicki-rektorat-kosciola-zmartwychwstania-panskiego/|tytuł=Kraków-Cmentarz Rakowicki Rektorat kościoła Zmartwychwstania Pańskiego|opublikowany=Archidiecezja krakowska|data dostępu=2014-04-01}}</ref>.

Po założeniu Cmentarza Rakowickiego w 1803 wybudowano drewnianą kaplicę. Prowizoryczna budowla i jej nieestetyczny wygląd wywołały ostrą krytykę w prasie krakowskiej. Z racji uznania Krakowa za twierdzę i prowadzenia prac fortyfikacyjnych oraz faktu, iż cmentarz znajdował się w bezpośrednim sąsiedztwie pasa fortyfikacyjnego, wojskowe władze austriackie czyniły znaczne trudności przy próbach wzniesienia nowej kaplicy cmentarnej.

Pierwszy projekt nowej neogotyckiej kaplicy został odrzucony. Krakowski bankier Ludwik Helcel i jego żona Anna Helcel postanowili wznieść kaplicę na własny koszt, powierzając realizację Józefowi Czeszce, budowniczemu i podpułkownikowi austriackiej artylerii. Do realizacji przyjęto projekt budowli o niskich wymiarach, bez wież w typie neoklasycystycznym. Pozwolenie na budowę uzyskano w 1856, ale kamień węgielny z nieznanych dziś przyczyn położono dopiero 27 lipca 1861. Uroczystej konsekracji kaplicy dokonał biskup krakowski Ludwik Łętowski 28 października 1862 roku.

Neoklasycystyczna kaplica została wzniesiona na placu znajdującym się w centrum pierwotnego założenia cmentarza. Nad wejściem do kaplicy znajduje się malowany na blasze obraz Matki Bożej Częstochowskiej z 1937 roku oraz napis "Beati qui in Domino moriuntur" (Błogosławieni, którzy w Panu umierają).

Elementy dekoracyjne na zewnątrz i wewnątrz kaplicy wykonano z piaskowca, mensy i retabula ołtarza głównego i dwóch bocznych z drewna dębowego. Obraz malowany na płótnie przez Józefa Planka w roku 1862 z ołtarza głównego przedstawia scenę Zmartwychwstania Chrystusa. W ołtarzach bocznych znajdują się obrazy Matki Boskiej z Dzieciątkiem oraz klęczącym św. Stanisławem biskupem w szatach pontyfikalnych i św. Barbarą (pokazywany jedynie w niektórych okresach roku liturgicznego) oraz Śmierć św. Józefa.

Zgodnie z wolą fundatorów wyrażoną w akcie fundacyjnym w podziemiach kaplicy znajduje się krypta grobowa rodziny Helclów, ale tylko tych, którzy znali i władali językiem polskim. Na ścianach wewnątrz kaplicy umieszczono epitafia rodziny Helclów pochowanych w podziemiach wykonane z czarnego marmuru dębnickiego z portretami zmarłych malowanymi na blasze. Zobaczyć można portret fundatora Ludwika (1810-1872), jego żony Anny (1813-1880) oraz brata Ludwika Antoniego Zygmunta Helcla (1808-1870) prawnika, historyka i profesora UJ.

== Przypisy ==
{{Przypisy}}

== Bibliografia ==
* {{cytuj książkę | autor = ks. Jan Dębski | tytuł = Kaplica cmentarza Rakowickiego | wydawca = Cmentarz Rakowicki w Krakowie | data = 1988}}

== Linki zewnętrzne ==
* [http://www.rakowice.katolicki.eu Rektorat kościoła Zmartwychwstania Pańskiego]
{{Parafie dekanatu Kraków-Kazimierz}}
{{DEFAULTSORT:Kraków}}
[[Kategoria:Parafie rzymskokatolickie w Krakowie|Zmartwychwstania]]
[[Kategoria:Parafie pod wezwaniem Zmartwychwstania Pańskiego]]

Państwo: Polska

Siedziba: Kraków-Stare Miasto

Adres: ul. Rakowicka 26/18 · 31-510 Kraków

Wyznanie: katolickie

Kościół: rzymskokatolicki

Archidiecezja: krakowska

Dekanat: Kraków-Kazimierz

kaplica: Zmartwychwstania Pańskiego

Administrator: ks. dr. Stanisław Basista

Wezwanie: Zmartwychwstania Pańskiego

Wspomnienie liturgiczne: Zmartwychwstania Pańskiego · Matki Bożej Częstochowskiej · Wszystkich Świętych


text:
# مالك نسيب
 اللواء مالك نيسب. كان القائد العام للبحرية الجزائرية منذ 06 أوت 2005 إلى يوم وفاته، وخلفه اللواء محمد العربي حولي.

## سيرة
ولد في 4 يناير 1951، بالشافية بولاية الطارف. التحق بصفوف الجيش الوطني الشعبي بسلاح القوات البحرية سنة 1971.
رقي إلى رتبة ملازم أول سنة 1976، ثم رتبة نقيب ثم 1982، ثم رتبة رائد سنة 1988، إلى أن رقي إلى رتبة عميد سنة 2005، فرتبة لواء سنة 2009.
تحصل اللواء مالك نسيب على وسام الجيش الوطني الشعبي الشارة الأولى سنة 1988 ثم وسام الاستحقاق العسكري سنة 2000 ثم وسام الجيش الوطني الشعبي الشارة الثانية سنة 2002 فوسام الشرف سنة 2003.
تقلد الفقيد منذ التحاقه بالقوات البحرية عدة مناصب ومسؤوليات على غرار قائد لعدة وحدات بحرية سطحية وغواصة، ليعين بعدها رئيسا لأركان القسم البحري للسفن الغواصة بالقاعدة البحرية الرئيسية لمرسى الكبير ثم قائد لهذا القسم سنة 1993. تولى قيادة الواجهة البحرية الغربية بالناحية العسكرية الثانية سنة 2000 لمدة 5 سنوات، ليعين بعدها قائدا للقوات البحرية.

## وفاته
توفي في حدود الساعة الخامسة من صباح الثلاثاء 17 فيفري 2015 في باريس، حيث كان يعالج من أزمة قلبية تعرّض لها، وشيعت جنازته بعد ظهر اليوم الأربعاء بمقبرة العالية بالجزائر العاصمة.

wikiname: arwiki

title: مالك نسيب

in_language: ar

wikitext:
{{يتيمة|تاريخ=ديسمبر 2017}}
{{معلومات شخصية عسكرية
|سابقة تشريفية       =
|الاسم                = مالك نسيب
|الصورة              = اللواء مالك نصيب يعطي التحية الشرفية لضفادع البشرية.jpg
|عنوان الصورة        = اللواء مالك نصيب يعطي التحية الشرفية لضفادع البشرية
|بداية سنوات الخدمة  = 1971
|نهاية سنوات الخدمة  = 2015
|الوحدة العسكرية     = [[الجيش الوطني الشعبي الجزائري|الجيش الشعبي الوطني الجزائري]]
|الرتبة              = [[لواء (رتبة عسكرية)|لواء]]
|القيادات            =  قائد الواجهة البحرية الغربية بالناحية العسكرية الثانية - قائد للقوات البحرية
}}

''' اللواء مالك نيسب<ref>[https://www.echoroukonline.com/%d8%aa%d8%b4%d9%8a%d9%8a%d8%b9-%d8%ac%d9%86%d8%a7%d8%b2%d8%a9-%d8%a7%d9%84%d9%84%d9%88%d8%a7%d8%a1-%d9%85%d8%a7%d9%84%d9%83-%d9%86%d8%b3%d9%8a%d8%a8-%d8%a8%d9%85%d9%82%d8%a8%d8%b1%d8%a9-%d8%a7%d9%84/ بوابة الشروق] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160424092703/http://www.echoroukonline.com/ara/articles/233736.html |date=24 أبريل 2016}}</ref>.''' كان القائد العام للبحرية الجزائرية منذ 06 أوت 2005 إلى يوم وفاته، وخلفه اللواء [[محمد العربي حولي]].

== سيرة ==
ولد في 4 يناير 1951، [[الشافية (ولاية الطارف)|بالشافية]] بولاية [[الطارف]]. التحق بصفوف [[الجيش الوطني الشعبي الجزائري|الجيش الوطني الشعبي]] بسلاح القوات البحرية سنة 1971.

رقي إلى رتبة ملازم أول سنة 1976، ثم رتبة نقيب ثم 1982، ثم رتبة رائد سنة 1988، إلى أن رقي إلى رتبة عميد سنة 2005، فرتبة لواء سنة 2009.

تحصل اللواء مالك نسيب على '''وسام الجيش الوطني الشعبي الشارة الأولى''' سنة 1988 ثم '''وسام الاستحقاق العسكري''' سنة 2000 ثم '''وسام الجيش الوطني الشعبي الشارة الثانية''' سنة 2002 '''فوسام الشرف''' سنة 2003.

تقلد الفقيد منذ التحاقه بالقوات البحرية عدة مناصب ومسؤوليات على غرار قائد لعدة وحدات بحرية سطحية وغواصة، ليعين بعدها رئيسا لأركان القسم البحري للسفن الغواصة بالقاعدة البحرية الرئيسية [[المرسى الكبير|لمرسى الكبير]] ثم قائد لهذا القسم سنة 1993. تولى قيادة الواجهة البحرية الغربية بالناحية العسكرية الثانية سنة 2000 لمدة 5 سنوات، ليعين بعدها قائدا للقوات البحرية.

== وفاته ==
توفي في حدود الساعة الخامسة من صباح الثلاثاء 17 فيفري 2015 في [[باريس]]، حيث كان يعالج من أزمة قلبية تعرّض لها، وشيعت جنازته بعد ظهر اليوم الأربعاء بمقبرة العالية بالجزائر العاصمة.

== المراجع ==
{{مراجع}}
{{شريط بوابات|أعلام|الجزائر}}

{{بذرة أعلام الجزائر}}

[[تصنيف:جنرالات جزائريون]]
[[تصنيف:مواليد 1370 هـ]]
[[تصنيف:مواليد 1951]]
[[تصنيف:وفيات 1436 هـ]]
[[تصنيف:وفيات 2015]]

title: معلومات شخصية

الميلاد: 4 يناير 1951 · الشافية

الوفاة: 17 فبراير 2015 (64 سنة) · باريس

مواطنة: الجزائر · فرنسا (–31 ديسمبر 1962)

title: الخدمة العسكرية

الخدمة العسكرية:
في الخدمة · 1971–2015
تعديل مصدري - تعديل

الوحدة: الجيش الشعبي الوطني الجزائري

الرتبة: لواء


text:
# لورا إيفانز
لورا إيفانز (بالإنجليزية: Laura Evans) هي ممثلة بريطانية، ولدت في 1982 في Merthyr Tydfil  في المملكة المتحدة.

## وصلات خارجية
- لورا إيفانز على موقع IMDb (الإنجليزية)

title: لورا إيفانز

wikitext:
{{يتيمة|تاريخ=نوفمبر 2020}}
{{صندوق معلومات شخص}}
'''لورا إيفانز''' {{إنج|Laura Evans}} هي [[ممثل|ممثلة]] [[المملكة المتحدة|بريطانية]]، ولدت في [[1982]] في {{Ill-WD2|id=Q752762|target=en}} في [[المملكة المتحدة]].<ref name=IMDB_The_Basil_Brush_Show>{{استشهاد ويب |مسار=https://www.imdb.com/name/nm2746539/filmoseries#tt0354271 |عنوان=IMDB Laura Evans The Basil Brush Show episodes |مؤلف= |تاريخ= |عمل= |ناشر= |تاريخ الوصول=5 May 2011| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20090502183145/http://www.imdb.com/name/nm2746539/filmoseries | تاريخ أرشيف = 2 مايو 2009 }}</ref><ref name=Mandy_com>{{استشهاد ويب |مسار=https://www.mandy.com/home.cfm?c=eva092 |عنوان=Mandy.com Laura Evans profile |مؤلف= |تاريخ= |عمل= |ناشر= |تاريخ الوصول=5 May 2011 |مسار أرشيف=https://web.archive.org/web/20110928232324/http://www.mandy.com/home.cfm?c=eva092 |تاريخ أرشيف=28 September 2011 |حالة المسار=dead }}</ref><ref name=IMDB_Laura_Evans>{{استشهاد ويب |مسار=https://www.imdb.com/name/nm2746539/ |عنوان=IMDB Laura Evans |مؤلف= |تاريخ= |عمل= |ناشر= |تاريخ الوصول=5 May 2011| مسار أرشيف = https://web.archive.org/web/20200211083004/https://www.imdb.com/name/nm2746539/ | تاريخ أرشيف = 11 فبراير 2020 }}</ref>

== مراجع ==
{{مراجع}}

== وصلات خارجية ==
* {{روابط فنية}}
{{مواقع التواصل الاجتماعي}}
{{شريط بوابات|أعلام|المرأة|تمثيل|ويلز}}
{{بذرة ممثلة بريطانية}}

[[تصنيف:أشخاص أحياء]]
[[تصنيف:مغنو كانتري بريطانيون]]
[[تصنيف:مغنون بريطانيون في القرن 21]]
[[تصنيف:مغنيات كانتري بريطانيات]]
[[تصنيف:مغنيات ويلزيات في القرن 21]]
[[تصنيف:ممثلات تلفاز بريطانيات]]
[[تصنيف:ممثلات تلفاز ويلزيات]]
[[تصنيف:ممثلات مسرح بريطانيات]]
[[تصنيف:ممثلات مسرح ويلزيات]]
[[تصنيف:ممثلات ويلزيات في القرن 21]]
[[تصنيف:مواليد 1982]]
[[تصنيف:مواليد 1986]]

title: معلومات شخصية

تاريخ الميلاد: سنة 1982 (العمر 42–43 سنة)

مواطنة: المملكة المتحدة

title: الحياة العملية

المهنة: ممثلة، ومغنية

اللغات: الإنجليزية

بلد الرياضة: ويلز

title: المواقع

IMDB: صفحة متعلقة في موقع IMDB

المواقع: تعديل مصدري - تعديل


text:
# (3404) Hinderer
(3404) Hinderer est un astéroïde de la ceinture principale découvert le 4 février 1934 par l'astronome allemand Karl Wilhelm Reinmuth. Le lieu de découverte est Heidelberg (024). Sa désignation provisoire était 1934 CY.
Sa distance minimale d'intersection de l'orbite terrestre est de 1,348759 ua.

title: (3404) Hinderer

wikitext:
{{Infobox Planète mineure
| nom=(3404) Hinderer
| époque={{date|18|avril|2013}}<br />([[Jour julien|JJ]] 2456400,5)
| demi-grand axe=399217156
| demi-grand axe ua=2.668602
| aphélie=449364758
| aphélie ua=3.003818
| périhélie=349069555
| périhélie ua=2.333386
| excentricité=0.125615
| période de révolution=1592.297098
| période de révolution alt=
| inclinaison=10.024189
| nœud ascendant=302.566010
| argument du périhélie=198.017967
| anomalie moyenne=52.301343
| Tisserand=3,349
| dimensions=
| masse=
| période de rotation=
| période de rotation alt=
| classification spectrale=
| magnitude=12.90
| albédo=
| découvreur=[[Karl Wilhelm Reinmuth|K. W. Reinmuth]]
| date={{date|4|février|1934}}
| désignations=1934 CY = 1982 BQ1
}}
'''(3404) Hinderer''' est un [[Ceinture d'astéroïdes|astéroïde de la ceinture principale]] découvert le {{date|4|février|1934}} par l'[[astronome]] [[Allemagne|allemand]] [[Karl Wilhelm Reinmuth]]. Le lieu de découverte est [[observatoire du Königstuhl|Heidelberg (024)]]. Sa désignation provisoire était 1934 CY.

Sa [[Distance minimale d'intersection d'une orbite|distance minimale d'intersection de l'orbite]] terrestre est de 1,348759 ua.

== Annexes ==
=== Article connexe ===
* [[Liste des planètes mineures (3001-4000)]]

=== Liens externes ===
{{Liens}}

* {{Small-Body DB|3404}}
* {{MPCdb|3404}}

{{Navigation des astéroïdes | avant=[[(3403) Tammy]] | après=[[(3405) Daiwensai]] }}
{{Palette|Petits corps du Système solaire|Système solaire}}
{{Portail|astronomie|planètes mineures et comètes}}

[[Catégorie:Astéroïde de la ceinture principale]]
[[Catégorie:Planète mineure découverte en 1934]]
[[Catégorie:Objet céleste découvert par Karl Wilhelm Reinmuth]]
[[Catégorie:Objet céleste découvert à l'observatoire du Königstuhl]]

title: Caractéristiques orbitales · Époque 18 avril 2013 · (JJ 2456400,5) · Établi sur ? observ. couvrant ? (U = ?)

Catégorie: Astéroïde de la ceinture principale

title: Caractéristiques physiques

title: Découverte

Date: 4 février 1934

Découvert par: K. W. Reinmuth


text:
# Hoplitis garzetta
Hoplitis garzetta là một loài Hymenoptera trong họ Megachilidae. Loài này được Warncke mô tả khoa học năm 1991.

wikiname: viwiki

title: Hoplitis garzetta

in_language: vi

wikitext:
{{nhan đề nghiêng}}
{{Bảng phân loại
| name = ''Hoplitis garzetta''
| image =
| image caption =
| regnum = [[Động vật|Animalia]]
| phylum = [[Động vật Chân khớp|Arthropoda]]
| classis = [[Côn trùng|Insecta]]
| ordo = [[Bộ Cánh màng|Hymenoptera]]
| familia = [[Megachilidae]]
| subfamilia = [[Megachilinae]]
| tribus = [[Osmiini]]
| genus = ''[[Hoplitis]]''
| species = '''''H. garzetta'''''
| binomial = ''Hoplitis garzetta''
| binomial_authority = (Warncke, 1991)
}}
'''''Hoplitis garzetta''''' là một loài [[Bộ Cánh màng|Hymenoptera]] trong họ [[Megachilidae]]. Loài này được Warncke mô tả khoa học năm 1991.<ref>{{Reftabel|2008-ITIS|Dier}}</ref>
==Chú thích==
{{Tham khảo|30em}}

==Tham khảo==
* {{wikispecies nội dòng}}

[[Thể loại:Hoplitis]]
[[Thể loại:Côn trùng được mô tả năm 1991]]

{{Osmiini-stub}}

title: Phân loại khoa học

Giới (regnum): Animalia

Ngành (phylum): Arthropoda

Lớp (class): Insecta

Bộ (ordo): Hymenoptera

Họ (familia): Megachilidae

Phân họ (subfamilia): Megachilinae

Tông (tribus): Osmiini

Chi (genus): Hoplitis

Loài (species): H. garzetta

title: Danh pháp hai phần

Danh pháp hai phần: Hoplitis garzetta · (Warncke, 1991)


text:
# Phyllanthus carnosulus
Phyllanthus carnosulus är en emblikaväxtart som beskrevs av Johannes Müller Argoviensis. Phyllanthus carnosulus ingår i släktet Phyllanthus och familjen emblikaväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

wikiname: svwiki

title: Phyllanthus carnosulus

in_language: sv

wikitext:
{{robotskapad|Lsjbot|emblikaväxt|datum=2014-08}}
{{Taxobox
| name = ''Phyllanthus carnosulus''
| status =
| image =
| image_caption =
| domain_sv =
| domain =
| regnum_sv = [[Växter]]
| regnum = Plantae
| divisio_sv = [[Kärlväxter]]
| divisio = Tracheophyta
| classis_sv = [[Tvåhjärtbladiga blomväxter]]
| classis = Magnoliopsida
| ordo_sv = [[Malpigiaordningen]]
| ordo = Malpighiales
| familia_sv = [[Emblikaväxter]]
| familia = Phyllanthaceae
| genus_sv =
| genus = [[Phyllanthus]]
| species_sv =
| species = '''Phyllanthus carnosulus'''
| taxon = Phyllanthus carnosulus
| taxon_authority = [[Johannes Müller Argoviensis|Müll.Arg.]]
| range_map =
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 =
| image2_caption =
| synonyms = ''Phyllanthus haplocladus'' [[Ignatz Urban|Urb.]]
''Phyllanthus callitrichoides'' [[August Heinrich Rudolf Grisebach|Griseb.]]
''Diasperus carnosulus'' ([[Johannes Müller Argoviensis|Müll.Arg.]]) [[Carl Ernst Otto Kuntze|Kuntze]]
}}

'''''Phyllanthus carnosulus'''''<ref name = "C132"/> är en [[emblikaväxter|emblikaväxt]]art som beskrevs av [[Johannes Müller Argoviensis]]. ''Phyllanthus carnosulus'' ingår i [[släkte]]t ''[[Phyllanthus]]'' och [[familj (biologi)|familjen]] [[emblikaväxter]].<ref name = "COL"/><ref name = "source"/> Inga underarter finns listade i [[Catalogue of Life]].<ref name = "COL"/>

== Källor ==
<references>
<ref name = "COL">{{webbref |url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2014/details/species/id/9716438|titel= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2014 Annual Checklist.|hämtdatum= 26 May 2014 |författare= Roskov Y., Kunze T., Orrell T., Abucay L., Paglinawan L., Culham A., Bailly N., Kirk P., Bourgoin T., Baillargeon G., Decock W., De Wever A., Didžiulis V. (ed)|datum= 2014|verk= |utgivare=Species 2000: Reading, UK.}}</ref>
<ref name = "C132">Müll.Arg., 1863 ''In: Linnaea 32: 30''</ref>
<ref name = "source">[http://apps.kew.org/wcsp/home.do WCSP: World Checklist of Selected Plant Families]</ref>
</references>

[[Kategori:Emblikaväxter]]
[[Kategori:Phyllanthus (Phyllanthaceae)|carnosulus]]

title: Systematik

Domän: Eukaryoter · Eukaryota

Rike: Växter · Plantae

Division: Kärlväxter · Tracheophyta

Klass: Tvåhjärtbladiga blomväxter · Magnoliopsida

Ordning: Malpigiaordningen · Malpighiales

Familj: Emblikaväxter · Phyllanthaceae

Släkte: Phyllanthus

Art: Phyllanthus carnosulus

title: Vetenskapligt namn

Vetenskapligt namn: § Phyllanthus carnosulus

title: Synonymer

Synonymer: Phyllanthus haplocladus Urb. · Phyllanthus callitrichoides Griseb. · Diasperus carnosulus (Müll.Arg.) Kuntze